Справа № 426/1049/21
УХВАЛА

29 березня 2021 року м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Бурдун Т.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, представник заявника ОСОБА_2 , -

встановив:

24.03.2021 року заявник ОСОБА_1 , інтереси якого представляє представник за довіреністю ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

25.03.2021 року заявник ОСОБА_1 , подав до суду уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявником подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Отже, заявник при зверненні до суду з даною заявою повинен був сплатити судовий збір у розмірі 454 грн.

Заявником до заяви додано копію квитанції № 40 від 27 лютого 2020 року про сплату судового збору у розмірі 420,40 грн.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв`язку.

Відповідно до пункту 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», документи на підтвердження сплати судового збору позивачем подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не може бути належним доказом сплати судового збору.

Проте, заявником додано копію квитанції, що не узгоджується з вищенаведеними нормами.

Відповідно до положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Заявником всупереч норм цивільного процесуального законодавства не надано оригіналу квитанції про сплату судового збору у належному розмірі, не додано документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та не зазначено обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Таким чином, для усунення недоліків заяви заявнику необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Надати заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Про прийняте рішення повідомити заявника, надіславши йому копію ухвали для відома і виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А.Бурдун