Справа № 766/4518/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольга Вікторівна(місцезнаходження:73000, м. Херсон, вул.. Перекопська, 157) про усунення від права на спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

23 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача про усунення від права на спадкування за законом у якому просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсоні та стягнути судові витрати з відповідача.

Провадження у справі станом на 26.03.2021 року не відкрито.

23 березня 2021 року разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення поданого ним позову, у якій заявник просить заборонити приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ользі Вікторівні вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видавати будь-яким спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину в рамках спадкової справи № 66593513, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ухвалення судового рішення у справі.

Позивач у заяві про забезпечення позову вказує, що у жовтні місяці 2020 року помер її батько, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з 3/10 часток квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Заповіт спадкодавцем не складався.

Приватним нотаріусом ХМНО Семиженок О.В. зареєстровано спадкову справу №66593513 щодо спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою позивача. Окрім позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 донька померлого і сестра позивачки.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про усунення відповідача від спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсоні, видача після 09.04.2021 року нотаріусом відповідачу свідоцтва про право на спадщину може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, так як відповідач зможе розпоряджатися нерухомим майном, отриманим у спадщину.

Просила заяву задовольнити та забезпечити позов.

За Журналом реєстрації вхідної кореспонденції суду від 24.03.2021 року, заяву про забезпечення позову 24.03.2021 року передано судді Булах Є.М.

У відповідності із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження до суду без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорювань право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову, зокрема є: заборона вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.( постанова Верховного Суду від 04.06.2020 р. у справі №200/12227/17)

З огляду на викладене, застосування заходів забезпечення позову у виді заборони приватному нотаріусу вчиняти дії по оформленню права на спадщину в рамках спадкової справи, яка відкрилась після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливе без надання заявником доказів того, що наявні обставини для обґрунтованого припущення, що відповідач має намір вчинити дії пов`язанні із отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, крім того матеріали справи не містять і доказів звернення відповідача до приватного нотаріуса про прийняття спадщини.

Крім того, за обставинами викладеними у позовній заяві у жовтні 2020 року помер батько позивача та відповідача, позивач оспорює право відповідача на спадкування за законом у зв`язку із чим і подав до суду позовну заяву. Приватним нотаріусом за заявою позивача відкрито спадкову справу до майна померлого.

Відповідно до ч. 1 статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Між тим, ч. 2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк(до вирішення справи судом), за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Судом встановлено, що позивачем шляхом подання до суду позовної заяви до відповідача про усунення від права на спадкування за законом, фактично оспорюється право спадкоємця відповідача по справі на спадкування належного спадкодавцю майна.

Доказів звернення позивача з відповідною заявою до приватного нотаріуса з повідомленням про необхідність зупинення нотаріального провадження та вчинення нотаріальних дій по спадковій справі №66593513 через перебування у суді справи, а також відмови нотаріуса у прийнятті такої заяви, суду не надано.

З огляду на викладене та враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони приватному нотаріусу вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Позивач не позбавлений права звернутися до приватного нотаріуса із відповідною заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

За приписами ч. ч. 7, 11 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про відмову у забезпеченні позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. 153, 260-261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення(проголошення) до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 26.03.2021 року.

Суддя Є.М. Булах