ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/777/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Радченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», у виконавчих листах у справі № 2-572/12, поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», передано судді Шаповаловій К.В.

У судове засідання 29 липня 2021 року представник заявника та сторони у справі не з`явились, про день та час розгляду заяви повідомлялись в установленому законом порядку,

причини неявки суду не повідомили. У заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник вказав про можливість розгляду справи у відсутність їх представника.

Відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором № 362/П/60/2008-980 від 5 вересня 2008 року у розмірі - 58153,12 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі - 581,53 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду цивільної справи в сумі - 120 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року без змін.

5 серпня 2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 362/П/60/2008-980 від 5 вересня 2008 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

У подальшому, 18 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank_04, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 362/П/60/2008-980 від 5 вересня 2008 року, перейшло до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Відповідно до статті 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення «Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №5011-33/18786-2012, Постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №327/378/16-ц, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №2-н-148/09.

Частиною першою статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 20 листопада 2013 року, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Відповідно до частин першої-третьої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

Крім того, у відповідності до частини п`ятої статті 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження на час розгляду судом заяви про заміну сторони у такому провадженні не є перешкодою для вирішення судом цього питання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, а тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові і підлягають виконанню на всій території України, а відтак суд вважає за необхідне замінити вибулого стягувача у виконавчому листі у справі № 2-572/12 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 58153,12 грн., з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Стосовно вимоги про заміну стягувача у виконавчому листі 2-572/12 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 581, 53 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн., то така вимога не підлягає задоволенню, у зв`язку з відсутністю у доданих до заяви документах доказів права вимоги ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» щодо стягнення судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Щодо вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листі до виконання, суд зазначає таке.

В обґрунтування вимоги про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилається на те, що всі вимоги за кредитним договором № 362/П/60/2008-980 від 5 вересня 2008 року були відступлені заявнику лише 18 грудня 2020 року разом з усіма договорами, додатками до нього, графіками платежів, додатковими угодами, а тому товариство було позбавлено можливості вчинити всі процесуальні дії у встановлений строк, що на думку заявника є поважними причинами пропуску строку, що не залежало від волі заявника.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За частинами першою, третьою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» 03 квітня 2008 року, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З наданих документів вбачається, що виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 7 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчі листи не містять точної дати повернення стягувачу, проте, зважаючи, що у ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» наявні оригінали виконавчих листів № 2-572/12, які він отримав у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», який в свою чергу отримав у первісного кредитора, виконавчі листи повертались саме первісному кредитору, а з огляду на норму, на підставі якої вказані виконавчі листи повертались стягувачу, таке повернення відбулось за приписами ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції до червня 2016 року, тобто, з дня повернення виконавчого документу стягувачу - ПАТ «КБ «Надра» та до моменту звернення з вказаною заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа минуло щонайменше 5 років.

Крім того, при купівлі права вимоги за кредитним договором № 362/П/60/2008-980 від 5 вересня 2008 року, де позичальником є ОСОБА_1 , ТОВ «Брайт Інвестмент» мало б врахувати усі обставини та ризики, пов`язані з набуттям майнових прав.

Водночас, як встановлено судом, заявник набув право грошової вимоги за договором № 362/П/60/2008-980 від 5 вересня 2008 року, де позичальником є ОСОБА_1 - 18 грудня 2020 року. При цьому, останній звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-572/12 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання лише у липні 2021 року.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та відповідно судом не встановлено обставин, які б вказували про наявність об`єктивних перешкод для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а безпідставне поновлення процесуальних строків є порушенням правової визначеності, з огляду на те, що сама по собі заміна кредитора у зобов`язанні не може бути визнана поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, враховуючи, що належних дій до вказаної заміни стягувачами не вчинялось для своєчасного та належного виконання рішення суду, заява ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 17.4 розділу VIII перехідних положень ЦПК України, статтями 3, 433 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строків для їх пред`явлення - задовольнити частково.

Замінити вибулого стягувача у виконавчому листі у цивільній справі № 2-572/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №362/П/60/2008-980 від 5 вересня 2008 року у розмірі 58153,12 грнз Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (місцезнаходження: м.Дніпро, вул. Ак. Белелюбського, 54, офіс 402; )

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя К.В. Шаповалова