Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

секретаря судового засідання - Дем`яненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чорнобай в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гаврилов Д.О. звернувся до суду з вищевказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 , в якому посилається на те, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. видано виконавчий напис №9060 про стягнення з ОСОБА_2 (після одруження- Добролежі) на користь ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором в сумі 39132,03 грн.

Вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Дану постанову ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі залишено без змін. Тобто нотаріус не врахував, що на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні діючим є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014р. №622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі документів, які не визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Крім цього, розмір заборгованості, визначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису не є безспірний, позивача не було повідомлено про звернення з заявою про вчинення виконавчого напису. Також виконавчий напис вчинено із пропуском трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Тому сторона позивача вважає, що виконавчий напис №9060 від 03 липня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. є таким, що не підлягає виконанню.

Також представник позивача просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі

5000 грн., витрати на оплату судового збору за подання позову в розмірі 908 грн. та 454 грн. за забезпечення позову.

У клопотанні про відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с. 74-75) представник позивача просив стягнути більший розмір витрат на правову допомогу, а саме 6000 грн.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, адвокатом направлено до суду клопотання, в якому просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Відповідач - ТОВ «Вердикт Капітал», в судове засідання представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи товариство повідомлено належно, причини неявки суд не повідомили. У відзиві на позов генеральний директор ТОВ "Вердикт Капітал" Іжаковський О.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Законодавством не визначено виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Крім того, від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Воно обгрунтовано тим, що до позовної заяви не подано належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення договору правової допомои, повну оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували повний перерахунок коштів адвокату в сумі 5000 грн. Представник відповідача просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу

Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Виходячи з приписів ст.ст. 43, 128, 223 ЦПК суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до

ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 22 лютого 2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" укладено договір про споживчий кредит № 15840 (а.с. 44-53), згідно з яким позивач отримала від відповідача в позику 12500 грн. (а.с. 18-23).

03 березня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружилися, та прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінилось на " ОСОБА_4 " (а.с. 14).

03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9060, яким стягнуто з ОСОБА_1 за кредитним договором № 15840 від 22 лютого 2019 року, укладеним з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС", на користь ТОВ "Вердикт Капітал", який є правонаступником усіх прав та обов`язків, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 09-01/2020 від 09 січня 2020 року, заборгованість в розмірі 38482,03 грн. а також 650 грн. за вчинення виконавчого написку. Загальна сума, що підлягає стягненню - 39132,03 (а.с. 17).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. 20 липня 2020 року відкрито виконавче провадження №62607414 щодо виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 29-30).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості

та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України в частині, в тому числі й п.2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92.

Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (03 липня 2020 року), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Слід також зазначити, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а позов підлягає до задоволення.

Інші посилання позивача стосовно розміру заборгованості судом до уваги не приймаються, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України, стороною позивача не надано достатньо доказів невірності розрахунку боргу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову в сумі 908 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються також у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Преставник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу розмірі 6000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу надано такі документи: договір №62/21 про надання професійної правничої допомоги від 29 квітня 2021 року, додаткова угода №1 до вказаного договору, акт №1 про надання послуг з професійної правничої допомоги відповідно до договору №6221 від 29 квітня 2021 року, квитанція №16 від 03 червня 2021 року про сплату 2500 грн. за надання правничої допомоги, квитанція №34 від 30 червня 2021 року про сплату 2500 грн. за надання правничої допомоги.

Відповідно до акту №1 про надання послуг з професійної правничої допомоги відповідно до договору №6221 від 29 квітня 2021 року адвокатом було надано такі послуги: надання консультації щодо наслідків здійснення виконавчого напису нотаріусу, порядку визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, аналіз законодавства з приводу спірних правовідносин, вивчення практики застосування судами законодавства, що регулює дані правовідносини, які використані при складанні позовної заяви - 0,5 години, вартість послуги - 1000 грн., написання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, клопотання про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів - 2 години, вартість послуги - 4000 грн.

Згідно з квитанціями №16 та №34 клієнтом за надання правової допомоги сплачено адвокату 5000 грн.

Суд встановлює, що розмір витрат стороною позивача визначений відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та вимогам ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, а також, ст.ст. 627, 632, 901, 903 ЦК України.

Враховуючи, що стороною позивача не надано доказів про надання правової допомоги на більшу суму, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав, суд вважає з необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. В стягненні витрат на професійну правничу допомогу в іншій частині слід відмовити.

Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати всього на суму 6362 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9060 від 03 липня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, відповідно до якого стягнуто грошові кошти у сумі 39132,03 грн. з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»на користь ОСОБА_1 и судові витрати у виді судового збору за подачу позову в сумі 908 грн., за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., а всього 6362 грн.

В стягненні витрат на професійну правничу допомогу в іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Представник позивача: ОСОБА_5 , адреса:

АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", адреса:

вул. Кудрявський узвіз, 5Б, м. Київ, код в ;

Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса: м. Житомир, вулиця Велика Бердичівська, 35, код в ЄДРПОУ .

Суддя І.М. Кваша