Справа № 758/8492/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

12 березня 2021 року місто Київ

Подільський районний сул м. Києва у складі

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Приватний нотаріус КМНО Мазурчук Наталія Володимирівна, ОСОБА_4 про визнання недійсними договору довічного утримання та договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява, в якій позивач просить: 1) визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 5 жовтня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстр.№1-2351; 2) Визнати недійсним договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою 05.10.2012р. за реєстровим №1-2351 та внесення змін та доповнення до нього, укладений 14.11.2017 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстровим М«1-1076.

28.07.2020 р. позивачем одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , до набрання рішенням суду законної сили.

30.07.2020 року ухвалою Подільського районного суду м.Києва відмовлено в забезпечені позову.

12.01.2021 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30.07.2020 року змінено.

03.03.2021 р. через канцелярію суду позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , до набрання рішенням суду законної сили.

Заява обґрунтована тим, що одночасно з поданням до суду позову, позивач звернулась з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою суду від 30.07.2020 р. в задоволенні заяви було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 12.01.2021 р. ухвалу районного суду частково було

скасовано в мотивувальній частині необхідності забезпечення позову, але відмовлено в зв`язку з продажом цієї квартири гр-ці ОСОБА_6 , яка не була стороною по справі. Згідно інформаційної довідки №242521582 від 01.02.21р вбачається, що 25.08.2020 р. приватним нотаріусом КМНО Семеняк Л.О. за р. № 761 було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно якого ОСОБА_3 продала гр.- ці ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 , яка в теперішній час являється її власником. В теперішній час уже відомо, що відповідач ОСОБА_3 зняла заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 , яка була накладена 14.11.2017р.державним нотаріусом Пилипчук О.І. згідно договору довічного утримання за реєстр. № 1-1077. Спірну квартиру ОСОБА_3 продала 25.08.2020р. ОСОБА_6 , що не виключає можливості її перепродажі новому власнику, а це утруднить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вказані обставини підтверджуються Постановою Київського апеляційного суду від 12.01.21р. та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру заборон від 01.02.2021р. Оскільки ОСОБА_3 продала вказану квартиру, то новий власник ОСОБА_6 , довідавшись, що по ній є спір, також має можливість її реалізувати до розгляду справи в суді, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.

На підставі ст.153 ч.1 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

Відповідно до ст.ст.149, 150 ч.1 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ст. 150 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 25.08.2020 року належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , яка не є стороною у вищевказаній справі.

Згідно п.1. ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходятся у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В зв`язку з тим, що арешт майна може бути накладено на майно відповідача, а не іншої особи, до якої позовні вимоги не заявлено, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, оскільки власником квартири, що є предметом розгляду в даній справі є ОСОБА_6 , яка не є відповідачем та яку не залучено до розгляду вказаної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150-153, 258-260, 261, 353 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) -

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова