Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2021 Справа №607/22914/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики-

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_3 , звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 05.05.2000 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 979 269 доларів США, а останній отримав грошові кошти, і зобов`язався повернути їх на вимогу позикодавця без сплати процентів за користування та згідно з умовами передбаченими цим договором.

На підтвердження укладення договору позики та всіх його істотних умов сторони власноручно підписали вище вказаний договір.

У зв`язку з неповерненням позики та недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, представник позивача просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 979 269 доларів США, що станом на сьогодні згідно курсу НБУ еквівалентно 27 772 068, 80 грн та судовий збір.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Однак через канцелярію суду представник позивача подала заяву про те, що зміст позовних вимог підтримує з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про те, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що 05.05.2000 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір позики грошових коштів (далі договір).

За умовами п. 1 договору позивач передав у власність ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 979 269 доларів США.

Відповідно до п. 2 договору грошові кошти, які є предметом цього договору передані позикодавцеві та одержані ним до підписання цього договору.

Відповідно до п. 3 договору за домовленістю сторін позика надається без сплати процентів за користування грошовими коштами.

Згідно з п. 4 договору позичальник зобов`язується повернути позику згідно умов цього договору на вимогу позикодавця.

На підтвердження укладення договору позики та всіх його істотних умов сторони власноручно підписали вище вказаний договір.

16.11.2020 ОСОБА_3 звернувся до боржника з письмовою вимогою про повернення в тридцяти денний термін суми позики в розмірі 979 269 доларів США, яку ОСОБА_2 отримав особисто 20.11.2020, що підтверджується його підписом на вимозі від 16.11.2020.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини першої та третьої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно частини першої статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковий до виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики грошових коштів грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).

Отже суд встановив, що 05.05.2000 відповідач отримав грошові кошти від ОСОБА_3 у сумі 979 269 доларів США.

Однак станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за договором позики у добровільному порядку не повернув.

Відтак зважаючи на викладене вище та враховуючи те, що договір позики грошових коштів, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути грошові кошти, та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку відсутності домовленості вирішується у судовому порядку, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у сумі 979 269 доларів США,що станом на сьогодні згідно курсу НБУ еквівалентно 27 772 068, 80 грн.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладаєтьсяна сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 614, 629, 1046 - 1050 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 979 269 доларів США ( дев`ятсот сімдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять доларів США), що станом на сьогодні згідно курсу НБУ еквівалентно 27 772 068, 80 грн ( двадцять сім мільйонів сімсот сімдесят дві тисячі шістдесят вісім гривень 80 копійок) та сплачений судовий збір в розмірі 10 510,00 грн (десять тисяч п`ятсот десять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 29 березня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко