Справа № 740/4911/20
Провадження № 2/740/277/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

з участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що 21.07.2019 відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, яке вчинив ОСОБА_2 з іншими особами (другою потерпілою по даному факту є ОСОБА_3 , матеріали кримінальних проваджень №0001217 від 31.08.2019 та №0001044 вiд 22.07.2019 об`єднані в одне провадження №0001044). Дані відомості працівниками поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області були внесені не відразу, ігнорувалися заяви про вчинення злочину. Винесені ухвали слідчих суддів, якими визнано незаконною та протиправною бездіяльність слідчих СВ Прилуцького ВП ГУНП, зобов`язувалось даними ухвалами вчинити певні слідчі дії, але i ухвали суду теж ігноруються та не виконуються, про що неодноразово відносно слідчих вносилися відомості до ЄРДР за вчинення кримінальних правопорушень за ст.382 КК України. Позивачем неодноразово оскаржувались незаконні дії слідчих Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області. Слідчими суддями Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області скарги позивача задоволені, визнано незаконною бездіяльність слідчих. Таким чином, через те, що слідчі злісно та навмисно не виконують вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, впродовж тривалого часу імітують досудове розслідування за кримінальними провадженнями, вважає, що йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 1 000 000 грн. та просить стягнути з відповідачів.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився у позовній заяві зазначив, що підготовче судове засідання та судовий розгляд просить проводити без його участі на підставі наданих ним доказів у відповідності до чинного законодавства.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи представники відповідачів ГУНП в Чернігівський області та Ніжинського управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області у судове засідання не з`явилися, на адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

22.01.2021 представник Державної казначейської служби України в Чернігівській області, надала суду письмові заперечення у яких зазначено, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачем не завдало, а отже відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, не несе відповідальність за шкоду завдану позивачеві діями інших суб`єктів. Разом з тим, зазначила, що скасування постанов слідчого про закриття кримінального проавдження не є відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодувння шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розлідування, прокуратури і суду" на відшкодування моральної шкоди. Відносно позивача кримінальне провадження не порушувалося, у зв`язку з чим він не є суб`єктом правовідносин, що охоплюються цим Законом. Позивачем не доведена моральна шкода та необґрунтований їх розмір. У позові просила відмовити.

02.02.2021 від ГУНП в Чернігівській області до суду надійшов відзив, в якому зазначають, що бездіяльність слідчих Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, яка була предметом розгляду слідчих суддів, уже мала свій процесуальний наслідок у вигляді ухваленого рішення, а порушення прав позивача, як потерпілого у кримінальному провадженні вже відновлено шляхом зобов`язання слідчих вчинити слідчі дії, визначені в судових рішеннях. Вважають, що написання ОСОБА_1 заяв, клопотань і скарг до органів досудового розслідування, слідчих суддів, слід розцінювати як час, добровільно затрачений особою на реалізацію своїх прав, передбачених КПК, а прибуття на виклик слідчого - як виконання процесуальних обов`язків, а не моральні страждання. Питання відшкодування витрат потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_1 , пов`язаних із участю у кримінальному провадженні мають вирішуватись у порядку, передбаченому КПК України, а не у порядку цивільного судочинства. Зазначили, що враховуючи, що в провадженні не один потерпілий, велика кільксть свідків, наявна необхідність проведення їх дадаткових та повторних допитів, а також відмови свідків від участі у слідчих діях, принцип розумності строків досудового розслідування слідчими не порушено. Крім того, позивачем не надано жодного доказу самого факту спричинення йому слідчим моральних, фізичних страждань та не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб органів досудового розслідування та моральною шкодою. Визначений позивачем розмір шкоди документально не підтверджений та необгрутований. Просили відмовити в задоволенні позову.

01.02.2021 позивач подав відповідь на відзив Державної Казначейської служби, в якій зазначив, що саме держава в особі Державної казначейської служби є належним відповідачем, а наявність завданої моральної шкоди доводиться незаконними діями і рішеннями органів досудового розслідування.

04.02.2021 ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якій заперечив доводи відповідача ГУНП в Чернігівської області щодо необґрунтованості позовних вимог та розміру заподіяної моральної шкоди.

23.11.2020 провадження по справі відкрите та призначене підготовче судове засідання.

10.02.2021 за результатами підготовчого судового засідання ухвалою суду справа призначена до судового розгляду.

26.01.2021 до суду надійшла заява заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури Марушка І.М. про вступ у справу в порядку ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру у якості співвідповідача.

Ухвалою суду від 10.02.2021 у задоволенні заяви відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.07.2019 були внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від 21.07.2019 за ч.1 ст.125 КК України, 31.08.2019 були внесені відомості за ч.1 ст.186 КК України за заявою ОСОБА_3 від 30.08.2019, які були об`єднані в одне провадження за №0001044 (а.с.43)

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 04.08.2020 про відмову в задоволенні клопотання від 11.06.2020 щодо одночасного допиту потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.13-14).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0001044 від 22.07.2019 у зв`язку з її передчасністю, необґрунтованістю та невмотивованістю (а.с.15-16).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 08.05.2020 про відмову в задоволенні клопотання від 04.05.2020 року щодо допиту ОСОБА_2 (а.с.17-18).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 08.05.2020 про відмову в задоволенні клопотання від 04.05.2020 щодо допиту ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.19-20).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2020 задоволено скаргу ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 06.05.2020 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України (а.с.21).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.06.2020 задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області у кримінальному провадженні №0001044, яка полягає у не розгляді клопотання про перехресний допит потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з ОСОБА_4 (а.с.22-23)

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.07.2020 задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , постанову слідчого від 10.07.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001044 скасовано (а.с.24-25).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.07.2020 задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зобов`язано слідчого у двотижневий строк з моменту постановлення ухвали провести слідчий експеримент за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с.26-27).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2020 задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо не розгляду клопотання від 21.09.2020 у кримінальному провадженні №0001044 (а.с.28).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2020 задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невиконання письмових вказівок прокурора Прилуцької місцевої прокуратури від 26.08.2020 року та прийняти кінцеве рішення згідно чинного законодавства (а.с.30).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.10.2020 задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0001044 від 22.09.2020 у зв`язку з її передчасністю, необґрунтованістю та невмотивованістю (а.с.31-32).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2020 задоволено скаргу ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 06.05.2020 (а.с.44).

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував посиланням на допущену, на його думку, бездіяльність органів досудового розслідування, вважаючи незаконними процесуальні рішення слідчого з огляду на їх скасування слідчим суддею.

Однак суд не приймає до уваги зазначені доводи позивача так як, ця обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приписами ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Положеннями ст.56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами ч.1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Також, відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Моральна шкода, відповідно до ст.23 ЦК України, відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України встановлено право оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Позивач не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому шкоди працівниками органу досудового розслідування, причинний зв`язок між діями працівників та настанням тих негативних наслідків про які він вказує.

Права позивача, на порушення яких останній посилався, були відновлені шляхом оскарження бездіяльності працівників органу досудового розслідування в порядку, визначеному КПК України.

Сам по собі факт, що ухвалами слідчих суддів було задоволено скарги та встановлено незаконність дій та бездіяльності працівників органів досудового розслідування, не підтверджують заподіяння шкоди позивачу, а також не встановлює наявність причинно-наслідкового зв`язку між їх бездіяльністю та настанням шкоди.

Такий висновок є аналогічним висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 641/2328/17, від 04 липня 2018 року в справі № 638/14260/16-ц, від 31 жовтня 2018 року в справі № 646/5224/17, від 28 листопада 2018 року в справі № 638/9055/15-ц, від 28 жовтня 2020 року в справі № 608/1046/18.

У зв`язку з вищевикладеним, з урахуванням вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 за недоведеності спричинення йому моральної шкоди в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001044.

керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст складено 30.03.2021.

Суддя Т.О. Гагаріна