Справа № 466/4271/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/408/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Мікуш Ю.Р.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійний вимог ОСОБА_3 до ПАТ» Страхова компанія « Провідна», Представництва Львівської філії ПАТ» Страхова компанія « Провідна», ОСОБА_4 , третя особа СК « Країна « про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (далі - ПрАТ «СК «Країна), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги обґрунтовував тим, що 06 травня 2014 відбулося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Volkswagen Caravellа», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням.

ОСОБА_4 визнано винним у даній дорожньо-транспортній пригоді (постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року у справі № 442/933/15-ц).

Зазначав, що його автомобіль отримав технічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» (поліс від 26 жовтня 2013 року № АС/4656036).

З урахуванням франшизи в розмірі 500 грн та встановленого ліміту відповідальності у розмірі 50 000 грн страховик виплатив йому лише 23 699 грн 63 коп. Невиплаченою залишалася сума 25 800 грн 37 коп.

Відповідно до висновків судової автотоварознавчої експертизи від 30 січня 2017 року № 946, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість його автомобіля станом на час проведення експертизи становить 340 996 грн 76 коп., ринкова вартість автомобіля станом на час проведення експертизи з урахуванням пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди - 82 679 грн 19 коп.

Уточнивши позовні вимоги, просив:

- стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» невиплачену суму страхового відшкодування - 25 800 грн 37 коп., пеню в розмірі 20 661 грн 07 коп., інфляційні втрати в сумі 11 171 грн 56 коп. (за 2015 рік) та 4 436 грн 63 коп. (за 2016 рік), три відсотки річних у розмірі 1 548 грн 02 коп., витрати на проведення експертизи в сумі 800 грн і витрати на послуги евакуатора в розмірі 700 грн, а всього - 65 117 грн 66 коп.;

- стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, непокриту страховим відшкодуванням, у сумі 208 817 грн 57 коп. (340 996 грн 76 коп. - 82 679 грн 19 коп. - 49 500 грн), а також компенсацію моральної шкоди в розмірі 24 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 25 800 грн 37 коп., три відсотки річних у сумі 1 548 грн 02 коп., інфляційні втрати в розмірі 11 171 грн 56 коп., витрати на проведення експертизи в розмірі 800 грн, витрати на послуги евакуатора в сумі 700 грн, а всього 40 019 грн 95 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 97 906 грн, 500 грн франшизи, а всього 98 406 грн.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржили ПрАТ «СК «Провідна» (в частині задоволених вимог до ПрАТ «СК «Провідна») та ОСОБА_1 (в частині незадоволених вимог до ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_4 )

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПраТ «СК Провідна» повинна сплатити пеню оскільки, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Також, вважає, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за 2016 рік. Просить рішення в частині відмовлених позовних вимог до ПрАТ «СК «Провідна» скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги до ПрАТ «СК «Провідна» задовольнити, стягнути пеню в розмірі 14692,77грн та інфляційну виплату в розмірі 4436,63 грн за 2016 рік.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року прийнято відмову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від апеляційної скарги (в частині вимог щодо стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_4 ) на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2017 року, апеляційне провадження за його апеляційною скаргою у даній справі закрито.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Львоваа від 26 грудня 2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15.01.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задоволено. Постанову апеляційного суду Львівської області від 05.07.2018 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення пені в розмірі 14 692,77 грн та інфляційних втрат (за 2016 рік) у розмірі 4 436,63 грн скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі, та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» пеню в розмірі 12 530,63 грн за період з 26.05.2015 по 26.05.2016 та інфляційні втрати за 2016 у розмірі 4 436,63 грн.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що 6 травня 2014 року відбулася ДТП з вини відповідача ОСОБА_4 , який керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши Правила дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caravella» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

По даному факту було відкрите кримінальне провадження, проте у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, таке закрито постановою слідчого Стрийського MB ЕУМВСУ 2 січня 2015 року.

Надалі винуватцем вказаної ДТП визнано ОСОБА_4 згідно постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2015 року, яка набрала законної сили.

Установлено, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була забезпечена ПрАТ СК «Провідна» згідно полісу серії АС/4656036.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 9.2 ст.9 цього Закону передбачено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн на одного потерпілого.

На виконання вимог ст. 33, п. 35.1 ст. 35 Закону, учасники ДТП 6 травня 2014 року повідомили ПрАТ СК «Провідна» про настання страхового випадку.

Суд першої інстанції зробив висновок, що в даному випадку, оскільки позивачу уже виплачено 23 699,63 грн, із урахуванням 500 грн франшизи, виплаті підлягає 25 800,37 грн, а також 1 548,02 грн - 3 % річних, 11 171,56 грн інфляційної виплати за 2015 рік. У цій частині рішення суду залишено без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 05.07.2018.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольнивши позов в частині стягнення 11 171,56 грн інфляційної виплати за 2015 рік, не мотивував відмову у задоволенні позову в частині стягнення інфляційної виплати за 2016 рік.

Розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем колегія судів не приймає до уваги, оскільки у розрахунок інфляційних втрат за 2016 позивач безпідставно включив інфляційні втрати за 2015 рік у розмірі 11 171,56 грн, тому в цій частині позов слід задовольнити частково.

З урахуванням індексу інфляції за 2016 рік, визначеного Кабінетом Міністрів та Державним комітетом статистики України, інфляційні втрати становлять 3 096,04 грн (25800,37 х 12% = 3 096,04 грн), які підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 36.5 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом установлено, що у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження закрито постановою слідчого Стрийського MB ЕУМВСУ 2 січня 2015 року.

Як убачається з матеріалів справи, винуватцем вказаної ДТП визнано ОСОБА_4 постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2015 року, яку ОСОБА_5 надав відповідачу 28.02.2015 разом з документами відповідно до п. 35,2 ст. 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, що визнав представник позивача в судовому засіданні.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше 90 днів з дня отримання заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в одни рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ за період з 26.05.2015 по 26.05.2016 у межах позовної давності у розмірі 12 530,61 грн, що стверджується розрахунком позивача, який не спростовано відповідачем (а.с.69 т.3).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат за 2016 рік у розмірі 3 096,04 грн та стягнення пені у розмірі 12 530,63 грн. Тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних витрат за 2016 рік та відмови у стягненні пені - скасувати. Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія«Провідна» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за 2016 рік у розмірі 3 096,04 грн та пеню в розмірі 12 530,63 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 05 березня 2021 року.

Головуючий

Судді