Справа №333/2782/20
Пр. №2/333/208/21
Іменем України
16 березня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Нікуліна О.Є., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення безпідставно списаних коштів, -
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача безпідставно списані кошти у розмірі 5 769,15 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 13.03.2020 року, відповідачем було здійснено самовільне списання грошових коштів на суму 5 769,15 грн., з рахунку НОМЕР_1 . На звернення до відповідача з приводу з?ясування причин списання грошових коштів, було встановлено, що на рахунки в банківській установі, які належать позивачу накладено арешт відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 03.03.2020 року, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою Заірою Арсенівною. В подальшому було з?ясовано, що стосовно позивача відкрито виконавче провадження № 61099748. Так ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження встановлено, що Комунарським районним судом м.Запоріжжя, 21.01.2020 було видано судовий наказ № 333/6861/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.11.2017 року по 31.10.2019 року в сумі 5 359,68 грн. та витрат на сплату судового збору у розмірі 192,10 грн.
28.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного судового наказу та в подальшому винесено згадану раніше постанову про арешт коштів боржника. Постановою про арешт коштів боржника від 03.03.2020 року було накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, на належать боржнику. Приватним виконавцем до відповідача було направлено платіжну вимогу №61099748-2 від 05.03.2020 року, на підставі якої було здійснено списання грошових коштів з рахунку.
Позивач має статус безробітного з 08.01.2020 року. Допомога по безробіттю перераховується ОСОБА_2 на поточний рахунок НОМЕР_1 , є допомогою з державного соціального страхування на випадок безробіття.
Списавши з рахунку грошові кошти, цільовим призначенням яких є допомога по безробіттю, без відповідного розпорядження позивача та не маючи для такого списання законних підстав, відповідач не забезпечив збереження грошових коштів котрі належали позивачу, у зв?язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду.
Також позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05.06.2020 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.
Представник позивача в судовому засіданні адвокат Мазур О.С., яка діє на підставі ордеру про надання правничої правової допомоги позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача до суду не з?явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав.
Згідно ч.1ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено:
Наказом Запорізького міського центру зайнятості від 08.01.2020 року № НТ200108 ОСОБА_2 з 08.01.2020 року надано статус безробітного.
Наказом від 15.01.2020 року № НТ 200115 ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю з урахуванням страхового стажу відповідно до п.п.1,3,4 ст.22 та п.1 ст.2 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 15.01.2020 року по 08.01.2021 р.
За період з 08.01.2020 року по 31.03.2020 р. ОСОБА_2 нараховано 15 916,67 грн. з них утримано 7 563,97 грн. Перераховано до банку 8352,70 грн. допомоги по безробіттю.
Згідно повідомлення з Запорізького міського центру зайнятості за вих.№ 2033/01-22 від 22.05.2020 року Запорізьким центром зайнятості ОСОБА_2 перераховувалась допомога по безробіттю на наданий ним поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Індустріальному відділенні Запорізького регіонального управління Приватбанку.
Постановою про арешт коштів боржника від 03.03.2020 року накладено арешт на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , для необхідності забезпечення виконання боржником судового рішення, а саме судового наказу № 333/6861/19 виданий 21.01.2020 року.
Приватним виконавцем до банку було направлено Платіжну вимогу № 61099748-2 від 05.03.2020 року на підставі якої 13.03.2020 року було здійснено списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_1 у розмірі 5 769,15 грн.
Таким чином грошові кошти, які відповідачем було списано з рахунку є допомогою з державного соціального страхування на випадок безробіття.
Враховуючи викладені обставини суд вважає дії відповідача АТ КБ «Приватбанк» такими, що не відповідають нормам чинного законодавства виходячи з наступного.
У відповідності до ч.2 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов?язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, забороненого звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку передбаченому п.10 частини першої статті 34 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа під час звільнення одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років; 3) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 4) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 5) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 6) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 7) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 8) допомогу по догляду за дитиною; 9) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 10) допомогу на лікування; 11) допомогу на поховання; 12) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 13) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
У зв?язку з зазначеним відповідач порушив норми Закону України «Про виконавче провадження», а саме звернув стягнення на кошти, на які заборонено законом, та списав їх з банківських рахунків.
Всупереч зазначеним нормам Закону, відповідач списав кошти з рахунку позивача без його відома, що негативно відобразилось на його матеріальному становищі.
Відповідно до ст. 1066 Цивільного Кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Крім того, відповідно до ст. 1073 Цивільного Кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи викладене, відповідач незаконно позбавив позивача ОСОБА_2 права безперешкодно розпоряджатися грошима, сплаченими йому державою як допомога по безробіттю, чим обмежив право позивача розпоряджатися коштами на власний розсуд, списав кошти без відома позивача.
Таким чином, суд вважає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» завданих збитків в розмірі 5 769,15 гривень законною та такою, що підлягає задоволенню.
Також судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода. Сума в розмірі 5 769,15 гривень для позивача є вагомою сумою, списання її банківських рахунків призвели до дуже скрутного матеріального становища, душевних страждань, нервових зривів, матеріальної нестабільності. Компенсацію моральної шкоди позивач оцінив в розмірі 30 000,00 гривень, які і просив стягнути з відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, що заподіяна внаслідок порушення його прав.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням та пошкодженням її майна. Ч.4 цієї ж статті вказує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Виходячи з положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 5 000,00 гривень, оскільки факт заподіяння позивачу моральної шкоди, пов`язаної з незаконним списанням державних грошей, виділених на матеріальну підтримку сімей з дітьми, що спричинило душевні страждання та матеріальну нестабільність, очевидний та не викликає сумнівів.
Таким чином, отримані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків у розмірі 5 769,15 гривень та моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень.
На підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір суд підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 21,280 ЦПК України, ст. ст. 23, 1066, 1167, 1071, 1073 Цивільного кодексу України, ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 14, 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.3 Постанови № 4 Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд:
Позов - задовольнити частково.
Стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відшкодування завданих збитків на суму у розмірі 5 769,15 грн. (п?ять тисяч сімсот шістдесят дев?ять) на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .
Стягнути з АТ КБ ПРИВАТБАНК на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.00 копійок.
Стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п?ять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2021 року.
Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя Ю.Р.Піх