Справа № 392/824/20
Провадження № 2/392/165/21
09 липня 2021 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Березія Ю.А.,
при секретарі Кальній М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстрована відповідач, яка фактично не проживає на протязі останніх чотирьох років. Тому, позивач вважає, що відповідач втратила право на користування жилим приміщенням, що належить йому на праві власності.
6 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 20).
8 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 26).
Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Згідно частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі- продажу та технічним паспортом (а.с.7, 11-12).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі, яка належить на праві власності позивачеві, але фактично не проживає на протязі останніх чотирьох років. Факт проживання без реєстрації відповідача підтверджується актом встановлення факту не проживання (а.с. 10).
Таким чином, відповідачем порушено вимоги частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Враховуючи, що відповідач на протязі чотирьох років фактично не проживає в квартирі, яка належить позивачеві на праві приватної власності, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 особою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно абзацу 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Системний аналіз вказаних правових норм вказує на висновок про те, що спосіб захисту порушеного права власності у виді усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном є недоцільним, враховуючи, що абзац 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає виключний перелік судових рішень, які є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Керуючись частиною 2 статті 405 ЦК України, статтями 259, 263-265 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
ОСОБА_2 визнати особою, що втратила право на користуванняквартирою АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Заява про перегляд заочного рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , дані паспорта та ідентифікаційного номера відсутні.
Головуючий
суддя