Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1896/17

Провадження № 2/943/66/2021

11 березня 2021 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

за участю представника позивача Скоробогатого М.В.

відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

ПрАТ «Українська транспортна

страхова компанія» Опанасенко Б.Ю.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоканференції в залі суду в місті Буську справу за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в особі Львівського регіонального управління ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з означеним позовом. Мотивує тим, що 05 січня 2017 року поліцейським СРПП №2 Буського відділення поліції Камянка- Бузького ВП ГУНП у Львівській області Качмар І.Г.складено протокол серія АП2 №134286 про адмінпорушення, вчинене ОСОБА_4 , відповідальність за яке передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно з постановою Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2017 року в справі №440/30/17 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні даного адмінпорушення. 08 червня 2017 року електронною поштою на ім`я ОСОБА_5 ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» позивач скерував заяву про долучення копії рішення суду та прохання надати акт та розрахунок калькуляції страхового відшкодування, вказати розмір (суму) матеріального збитку, з врахуванням вартості (витрат) виконаних ремонтних робіт, матеріалів, запчастин та зазначити конкретно вартість (витрати) на кожну запчастину та матеріали для здійснення ремонтних робіт автомобіля і витрати на послуги майстра по виконанню ремонтних робіт. З наведеного розрахунку від 04 липня 2017 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» сума страхового відшкодування складає 29301,16 грн. Однак, для здійснення ремонтних робіт автомобіля Рено Трафік, д.н.з. НОМЕР_1 витрати на запчастини та матеріали становлять 43128,00 грн. (сорок три тисячі сто двадцять вісім грн.,00) та робота майстра 12000,00 (дванадцять тисяч грн,00), всього 55128,00 грн, тобто різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою згідно з звітом №1401/17 від 30.06.2017 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля, становить 25826,84 грн. Оскільки заподіяна позивачу шкода нарахована не в повному розмірі, вона підлягає стягненню із заподіювача шкоди, одержання страхового відшкодування за договором не припинив деліктне зобов`язання, та в даному випадку страхового відшкодування недостатньо для повного покриття. Просить суд стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь 45128.00 (сорок п`ять тисяч сто двадцять вісім гривнень 00 коп.) матеріальних збитків, стягнути з ОСОБА_4 10000,00 гривень матеріальних збитків та 5000,00 гривень моральної шкоди.

В подальшому уточнив позовні вимоги, змінивши їх в частині стягнення суми збитку з страхової компанії. А саме, оскільки ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодувала позивачу збитки в розмірі 29031,16 грн, що не було враховано позовній заяві, просить суд стягнути з останнього 17415,56 гривень матеріальних збитків (46 446,72 грн. (сума збитків згідно висновку експертизи) - 29 031,16 грн. (кошти, сплачені позивачу відповідачем 1).

Позивач в судове засідання не з`явився, забезпечив явку свого представника, адвоката Скоробогатого М.В., який позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», Опанасенко Б.Ю., позовні вимоги визнав частково, погодився відшкодувати позивачу 401,65 гривень страхового відшкодування, як різницю між проведеними експертизами оцінки завданого збитку експертом страхової компанії та згідно ухвали суду, оскільки така відповідає нормам закону.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник, адвокат Романко В.Р. проти позову заперечили повністю, просять відмовити у задоволенні такого за безпідставністю позовних вимог. Адвокат додав, що страхова виплата здійснена в межах ліміту, такий не перевищений, виплати проведені страховою компанією ще в вересні 2017 року. А тому підстав для стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди немає, оскільки такі вимоги позивача не підтверджені належними доказами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України)

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини 1 статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (статтею 1194 ЦК України).

Питання у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 р. № 1961-IV

Судом встановлено, що 05.01.2017 р. близько 20.00 год. гр. ОСОБА_4 , в м.Буськ, керуючи автомобілем марки ЗАЗ LANOS д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Львівській, 77 виїжджаючи з прилеглої території на головну, не надав перевагу в русі автомобілю RENAUL TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі та скоїм з ним зіткнення, в результаті з`їхав на узбіччя, де здійснив наїзд на дерево, що призвело до ДТП та матеріальних збитків.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні даної ДТП.

Згідно Звіту про оцінку автомобіля Рено Трафік, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № 1401/17, дата оцінки 05.01.2017, дата складання 30.06.2017, вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ складає 82128,95 гривень, вартість відновлювального ремонту автомобіля Рено Трафік, н/з НОМЕР_1 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 35761,39 гривень.

Судом встановлено, що у період з 02.08.2017 року по 01.09.2017 року на картковий рахунок позивача відкритому у КБ «Приватбанк» було відшкодовано збитки у загальному розмірі 29301,16 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №12264 від 02.08.2017 року, №12213 від 04.08.2017 року, №12343 від 08.08.2017 року, №12372 від 09.08.2017 року, № 12395 від 10.08.2017 року, № 12414 від 11.08.2017 року, №12433 від 14.08.2017 року, № 12463 від 15.08.2017 року, №12549 від 08.08.2017 року; № 12574 від 21.08.2017 року; 12634 від 29.08.2017 року, №12641 від 30.08.2017 року, №12661 від 31.08.2017 року, №2713 від 01.09.2017 року.

Відповідно до вимог ст.29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Розмір збитку було визначено відповідачем на підставі звіту № 1401/17, відповідно до якого вартість збитку з урахуванням коефіцієнту фізично зносу скала 35761,39 грн. з урахуванням ПДВ.

Оскільки позивач просив провести виплату страхового відшкодування безпосередньо на свій особистий картковий рахунок № НОМЕР_3 , на дані правовідносини поширюються норми п. 36.4 ст. 36 згаданого закону, відповідно до якої якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на доданувартість.

Отже, згідно з вимогами закону, страхова компанія сплатила позивачу кошти згідно наведеного розрахунку: 35 761,39 грн. (звіту № 1401/17) - 5960,23 (розмір ПДВ) - 500 грн. (розмір франшизи згідно п.5 полісу АЕ/9463714, яка страховиком не відшкодовується) = 29301,16 грн.

Суд звертає увагу що така виплата позивачу була здійснена до звернення останнього з даним позовом до суду (останній платіж проведено у вересні 2017, а позивач звернувся в суд з вказаним позовом в листопаді 2017)

Не погодившись з такими виплатами відповідача, позивач просив суд призначити повторну автомобільно товарознавчу експертизу.

Згідно ухвали Буського районного сулу від 09.04.2019, призначено таку експертизу автомобіля позивача.

Відповідно до Висновку експерта № 6257 судової автотоварознавчої експертизи від 25.06.2019 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Renault Traffic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП від 05.01.2017 року, складає: 42061,74 грн.

Суд звертає увагу, що ПрАТ «УТСК» відразу після ДТП, в межах строків та обмежень визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплатило потерпілому страхове відшкодування в розмірі 29301,16 грн.

Крім того, представник позивача, під час судових засідань, неодноразово наголошував на тому, що пошкоджений автомобіль позивача вже відремонтований та постійно експлуатується.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9463714 передбачена франшиза у розмірі 500,00 грн, тобто заявлена позивачем сума матеріальних збитків, яка підлягає стягненню з ПрАТ «УТСК» повинна бути зменшена на вказану суму франшизи.

Відповідно до ст. 36.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Разом з тим, як передбачено узагальненням Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

При цьому нерідко до виплати заявляється сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість. Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

Як вбачається із Висновку № 6257 судової автотоварознавчої експертизи від 25.06.2019 року та ремонтної калькуляції, яка є невід`ємною частиною даного висновку, ціни були відображені з урахуванням ПДВ, тобто + 20%.

Однак, доказів на підтвердження факту оплати проведення ремонту транспортного засобу позивачем не надано, у зв`язку із чим, ним не були понесені витрати на оплату 20 % ПДВ в сумі 12 128,93 грн, а тому, ці витрати підлягають виключенню із суми матеріального збитку.

За таких обставин розмір суми страхового відшкодування складає: 42 061,74 (вартість матеріального збитку) - 29 031,16 (виплачена сума страхового відшкодування) - 12 128,93 грн. (ПДВ) - 500,00 грн. (франшиза) = 401,65 грн, проти чого представник страхової компанії не заперечив.

Фактично сума 401,65 грн - різниця розміру матеріального збитку між двома експертними дослідженнями: Висновку № 6257 судової автотоварознавчої експертизи від 25.06.2019 року та Звіту № 1401/17.

Між тим, суд критично ставиться до калькуляції ремонту автомобіля позивача та стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 , оскільки позивачем не додано жодних доказів на підтвердження своїх доводів. Лише подано перелік запасних частин для ремонту, хоча вартості таких, чи акту виконаних робіт не додано. Також не додано відомостей, що особа, яка проводила калькуляцію вартість ремонтно-відновлювальних робіт має на це відповідну ліцензію (сертифікат), та взагалі відсутні відомості про особу, яка здійснювала ремонт та складала калькуляцію вартості такого.

Окрім цього, суд враховує, що страхова виплата здійснена позивачу в межах ліміту, такий не перевищений, отже в частині позову щодо стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_4 слід відмовити повністю.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 000 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання внаслідок пошкодження належного йому майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Однак, заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 2000 грн, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також суд критично ставиться до відшкодування позивачу витрат за проведення експертизи в сумі 9438,00 гривень, проведеної згідно ухвали Буського районного суду від 09.04.2019, остільки така проведена за клопотанням позивача (його представника), та обов`язок щодо оплати також покладено на останнього.

Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивача слід звільнити від сплати судового збору, такий віднести в рахунок держави.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач частково знайшли підтвердження під час судового засідання, а відтак позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 528, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», юридична адреса 01033, м. Київ вул. Саксаганського, 77, , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 - 401 (чотириста одну) гривню 65 копійок матеріального збитку (страхового відшкодування)

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , 2000 (дві тисячі) гривень завданої моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Буський районний суд Львівської області.

Суддя: Б. М. Журибіда

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2021