КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 372/1686/17 Головуючий у суді першої інстанції: Зінченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі: Перебитюку А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження, державних актів та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора Київської області звернувся в Обухівський районний суд Київської області з позовом в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарства») до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження, державних актів та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

У позові просив визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 31 жовтня 2007 року № 1543 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарствам в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області».

Визнати недійсними: державний акт на право власності від 30 січня 2008 року, серії ЯЕ № 968935 на земельну ділянку площею 0,4000 га. з кадастровим номером: :04:027:0159, виданий ОСОБА_2 та державний акт на право власності від 30.01.2008 року, серії ЯЕ № 968936 на земельну ділянку площею 0,4000 га. з кадастровим номером: :04:027:0160, виданий ОСОБА_1 ; витребувати на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарства» з незаконного володіння: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,4000 га. з кадастровим номером :04:027:0159 та ОСОБА_2 0,4000 га. з кадастровим номером :04:027:0160, загальною вартістю 25 576,12 грн, які розташованні в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтувані тим, що оспорюване розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 31.10.2007 року № 1543 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області» прийняте Обухівською районною державною адміністрацією Київської області поза межами компетенції, у зв`язку з чим видача в подальшому державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відбулась із порушенням вимог земельного та лісового законодавства. В позові зазначено, що спірні земельні ділянки відносилися до земель лісогосподарського призначення та використовувалися для ведення лісового господарства. Київське обласне управління лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» не надавали третім особам погодження щодо можливості вилучення земельної ділянки загальною площею 0,8000 га. у 13 кварталі Козинського лісництва. Передача земельних ділянок у власність відбулася з порушенням порядку зміни цільового призначення земельних ділянок.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року в задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року, Перший заступник прокурора Київської області оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд першої інстанції не встановив моменту, з якого у прокурора виникло право на звернення до суду з позовом в інтересах постійного землекористувача, коли саме - особі ДП «Київське лісове господарство», право якої порушено, стало відомо про таке порушення.

Оскаржуване рішення не містить жодного посилання на відповідні докази, які б свідчили про інформованість ДП «Київське лісове господарство» щодо видання оскаржуваних розпорядження та державних актів. Пов`язуючи перебіг строку позовної давності з проінформованістю Держкомзему України про видачу оскаржуваних державних актів, суд не врахував, що вказаний державний орган не є позивачем по справі, та особою, чиє цивільне право порушено.

Суд безпідставно послався на правову позицію Верховного суду України, яка міститься у постанові від 29 жовтня 2014 року. Органи, в інтересах яких прокурор звернувся до суду з позовом, не надавали згоди на вилучення земельних ділянок з постійного користування, зміна цільового призначення також не погоджувалася. Матеріали справи не містять доказів інформування адміністрацією про прийняття оскаржуваного розпорядження та передачу земельних ділянок у власність. Відповідачі, які отримали земельні ділянки у власність, не здійснювали на них будь-які роботи, що вказувало б на ймовірну можливість позивачів раніше установити факт порушення їхніх прав. У зв`язку з цим, ДП «Київське лісове господарство» продовжувало доглядати земельні ділянки, як землі лісогосподарського призначення. Відмова у позові з підстав спливу строку позовної давності залишає спірне майно у володінні особи, яка не є його дійсним власником. Правовий титул законного власника належним чином не припинений, а у набувача майна на законних підстав право власності не виникло.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на те, що відведення земельних ділянок було погоджено ДП «Київське лісове господарство» листом від 22 листопада 2005 року, що на його думку свідчить про те, що позивач ще тоді знав про порушення його права щодо користування земельною ділянкою. ДП «Київське лісове господарство» підпорядковане Київському обласному та по місту Києву управлінню лісового та мисливського господарства. Вказував, що він 26.09.2008 року сплатив збитки лісогосподарського виробництва за вилучену земельну ділянку на підставі наданого йому ДП «Київське лісове господарство» рахунку-фактури. Позивачі пропустили строк позовної давності, та ними не зазначено, обставини, які перешкоджали їм вчасно звернутися до суду.

Інші учасники справи, відзиву на апеляційну скаргу в установлений строк, апеляційному суду не наддали.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового судового рішення, яким позов задовольнити з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позов прокурором пред`явлено після спливу позовної давності. Зокрема, суд у рішенні вказав, що строк позовної давності починається, коли державний орган дізнався про порушення свого права, тобто з моменту, коли спірна земельна ділянка вибула з державної власності 30 січня 2008 року - часу видачі Державних актів відповідачам. В зв`яжу з чим вважав, що строк позовної давності за цими вимогами сплив у 2011 році.

Проте, з такими висновками Обухівського районного суду Київської області погодитись не можна, так як вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не відповідають вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 31 жовтня 2007 року № 1543 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області» затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності ОСОБА_1 площею 0,40 га. та ОСОБА_2 площею 0,40 га. в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

На підставі цього розпорядження, 30 січня 2008 року, ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 968935 площею 0,4000 га. з кадастровим номером :04:027:0159, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 67, а ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 968936 на площу 0,4000 га. з кадастровим номером :04:027:0160, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 66.

Відповідно до ст.ст. 19, 57, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірні земельні ділянки відносились до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалися для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

Згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Київський лісгосп», спірні земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 знаходяться у виділах 8, 9, 10 кварталу 13 Козинського лісництва, є земельними ділянками лісового фонду, покриті лісовою рослинністю та мають відповідні таксаційні характеристики.

Розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 31 жовтня 2007 року № 1543 передано у власність відповідачам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки лісогосподарського призначення площею 0,8000 га., які знаходяться у одному кварталі лісництва, є єдиним лісовим масивом, використовувались для ведення лісового господарства.

Тобто, Обухівська районна державна адміністрація Київської області фактично вилучила та змінила цільове призначення земель лісового фонду у вигляді єдиного масиву, що свідчить про перевищення головою районною державної адміністрації передбачених законом повноважень.

Стаття 57 Лісового кодексу України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства.

Відповідно до ч. 1 цієї статті (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Аналогічне положення міститься і у статті 20 Земельного кодексу України.

Так, згідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, проводиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Отже, в порушення вимог ст. 20 Земельного кодексу України Обухівською районною державною адміністрацією Київської області передано у власність відповідачам землі лісогосподарського призначення загальною площею 0,8000 га., що розташовані в кварталі 13 Козинського лісництва (виділи 8,9,10), без погодження зміни цільового призначення органом лісового господарства, що підтверджується листом Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства.

Щодо позовної давності, колегія суддів звертає увагу на те, що на віндикаційні позови держави в особі органів державної влади поширюється загальна позовна давність (пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, провадження № 14-183цс18).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65 - 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд, застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

З огляду на положення статті 261 ЦК України суд повинен з`ясувати, з якого моменту у прокурора виникло право на звернення до суду в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» з вищезазначеним позовом. Це право пов`язане з моментом, коли саме цим повноважним органам, права яких порушені, стало відомо чи могло стати відомо про таке порушення.

Вказана позиція узгоджується із висновками висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 30 травня 2018 року у справі № 359/2012/15-ц (провадження № 14-101цс18); від 05 червня 2018 року у справі № 359/2421/15-ц (провадження № 14-168цс18); від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18); від 20 листопада 2018 року у справі № 372/2592/15-ц (провадження № 14-339цс18), а також Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 369/16418/18 (провадження № 61-6364св20).

Вказаний позов прокурор пред`явив у червні 2017 року.

На підтвердження обставин та часу обізнаності щодо оформлення права власності на спірні земельні ділянки на ім`я відповідачів, позивачем надано відповідні письмові докази: лист-інформація Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 27 жовтня 2016 року № 710 на запит позивача та додані до нього фрагменти з публічно кадастрової карти України, лісовпорядкування 2003 року. (том 1 а.с.18-20); лист директора ДП «Київське лісове господарство» від 05 жовтня 2016 року № 02-804 на адресу Київської обласної прокуратури із доданими до нього документами, згідно якого, земельні ділянки із кадастровими номерами :04:027:0159, :04:027:0160 розташовані на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва в кварталі 13 виділа 8,9,10 (том 1 а.с.21-36);лист Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 27 жовтня 2016 року № 03-36/2302, згідно якого, земельні ділянки із кадастровими номерами :04:027:0159, :04:027:0160 розташовані на землях лісогосподарського призначення, які знаходяться в постійному користуванні ДП «Київський лісгосп» (Козинське лісництво квартал 13 виділ 6, 8) у відповідності до планово-картографічних матеріалів 2014 року. (том 1 а.с.37-38);

Отже, про наявність порушення вимог закону, інтересів держави та необхідність їх захисту в судовому порядку, прокурору стало відомо у 2016 році під час здійснення представницької діяльності за результатами аналізу інформацій різних органів державної влади, установ та організацій, в тому числі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства і ДП «Київське лісове господарство», моніторингу даних публічної кадастрової карти України.

При цьому, колегія суддів також приймає до уваги підстави посилання позивача на те, що відповідачі, які отримали земельні ділянки у власність, не здійснювали на них будь-які роботи, що вказувало б на ймовірну можливість позивачів раніше установити факт порушення їхніх прав. У зв`язку з цим, ДП «Київське лісове господарство» продовжувало доглядати земельні ділянки, як землі лісогосподарського призначення.

Будь-яких інших документів, з яких би вбачалось, що прокурору про наявність оспорюваного рішення стало відомо раніше, ніж у 2016 році, матеріали справи не містять.

Висновок суду про те, що початком перебігу позовної давності є час видачі Державних актів відповідачам, жодними належними і допустимими доказами не підтверджений.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача ОСОБА_2 у відзиві на те, що позивачу було відомо про порушення свого права з листопада 2005 року, так як ДП «Київський лісгосп» 22 листопада 2005 року надав згоду на вилучення земельної ділянки, оскільки із матеріалів справи вбачається, що спірні земельні ділянки розташовані на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва в кварталі 13 виділа 8,9,10, а у листі-погодженні від 22 листопада 2005 року за № 02-453 (том 1 а.с.181) зазначається про погодження на вилучення земельної ділянки з лісового фонду Козинського лісництва в кварталі 4 виділ 17 площею 0,8 га., кварталі 13 виділ 1 площею 08 га., тобто про земельні ділянки у іншому місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження, державних актів та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 31 жовтня 2007 року № 1543 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарствам в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області».

Визнати недійсним державний акт на право власності від 30 січня 2008 ЯЕ № 968935 на земельну ділянку площею 0,4000 га. з кадастровим номером: :04:027:0160, виданий ОСОБА_1 .

Визнати недійсним державний акт на право власності від 30 січня 2008 року серії ЯЕ № 968936 на земельну ділянку площею 0,4000 га. з кадастровим номером: :04:027:0159, виданий ОСОБА_2 .

Витребувати на користь держави в сособі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,4000 га. з кадастровим номером: :04:027:0160 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,4000 га. з кадастровим номером: :04:027:0159, загальною вартістю 25 576,12 грн., які розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Стягнути з Обухівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 040547, адреса: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 14), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Прокуратури Київської області (, адреса: 01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) по 9 066 (дев`ять тисяч шістдесят шість) гривень судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П. Коцюрба

Судді І.М. Білич

Т.А. Слюсар