ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2021 року

м. Харків

справа №643/15237/18

провадження №22-ц/818/144/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

апелянт - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року, постановлене під головуванням судді Майстренко О.М., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року позов задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1995 року по 2018 рік. Поділено спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке є об`єктом спільної сумісної власності. Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобілі :

-MERSEDES-BENSSPRINTER 313 CDI 2148, (2000), БІЛИЙ, № куз. НОМЕР_1 ; д.н. НОМЕР_2 , DAEWOO NEXIA 1498, (2007), червоний, № двиг. НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 ; д.н. НОМЕР_5 ; VOLKSWAGENLT 46 2461, (2002), білий, № двиг. НОМЕР_6 , № куз. НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 ; DAEWOO LANOS 1498, (2003), сірий, № двиг. НОМЕР_9 , № куз. НОМЕР_10 , дн НОМЕР_11 .

Припинено за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на вищевказані автомобілі. Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль: DAEWOO SENS 1299, (2003), червоний, №двиг. НОМЕР_12 , № куз. НОМЕР_13 , д.н. НОМЕР_14 , IVECO 391 E 9500, (1996), білий , № шасі НОМЕР_15 , д.н. НОМЕР_16 , MAN 16.360 11967, (1992), зелений, № двиг. НОМЕР_17 , № шасі НОМЕР_18 , д.н. НОМЕР_19 ,

Припинено право спільної сумісної власності на автомобіль: MERSEDES-BENSSPRINTER 313 CDI 2148, (2000),БІЛИЙ,№ куз. НОМЕР_1 ; д.н. НОМЕР_2 , DAEWOONEXIA 1498, (2007), червоний, №двиг. НОМЕР_3 ,№куз. НОМЕР_4 ; д.н. НОМЕР_5 ; VOLKSWAGENLT 46 2461, (2002), білий , № двиг. НОМЕР_6 , № куз. НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_20 ; DAEWOOLANOS 1498,(2003), сірий, №двиг. НОМЕР_9 , №куз. НОМЕР_10 , дн НОМЕР_11 .

Витребувано у ОСОБА_2 технічну документацію на зазначені вище автомобілі, визнані на праві особистої приватної власності за ОСОБА_1 , зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів ( їх належним чином завірені копії). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 4 405 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2 не заперечує факту проживання з позивачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1995 року. Проте зазначає, що з січня 2011 року фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. При цьому з 2012 року він має стосунки з іншою жінкою, має з нею спільний побут та бюджет. Відповідач вказує, що спірні автомобілі придбані ним після 2011 року, тому вони не є об`єктом права спільної сумісної власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, проте вважає, що оскаржуваним рішенням зачіпаються її права та законні інтереси, також просила скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 посилається на те, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що воно може вплинути на її права, як особи, яка з 2012 року проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю, мають спільний побут та бюджет. Апелянт зазначає, що спірне майно придбане у період 2016-2017 року, тобто у період її спільного проживання з відповідачем та є саме їх спільною сумісною власністю.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Надьон Олена В`ячеславівна надала відзив на апеляційну скаргу відповідача, просила відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року слід закрити, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1995 року по 2018 рік, а також поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності.

Апелянт ОСОБА_3 вважає, що оскаржуваним рішенням порушуються її права та законні інтереси, оскільки вона з 2012 року проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю, мають спільний побут та бюджет. Апелянт зазначає, що спірне майно придбане у період 2016-2017 року, тобто у період її спільного проживання з відповідачем та є саме їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що з 2012 року ОСОБА_3 проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Надані ОСОБА_3 до апеляційної скарги фотографії не є належним доказом у справі за вказаним позовом.

Колегія суддів наголошує, що право на апеляційне оскарження належить лише особам, коло яких визначено статтею 352 ЦПК України. І особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржувати судове рішення лише в разі, якщо цим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. При цьому довести зазначені обставини мають саме ці особи.

Оскільки ОСОБА_3 не надано беззаперечних доказів спільного її проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2012 року, - її права оскаржуваним рішенням не зачіпаються.

Жодного належного доказу на підтвердження порушення оскаржуваним рішенням своїх прав, апелянтом ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно ст. п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Колегія суддів не вбачає порушення прав ОСОБА_3 судовим рішенням у зазначеній справі.

За таких обставин апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року підлягає закриттю.

Разом з тим наявні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка підтвердила належними та допустимими доказами, що з 1995 року по вересень 2018 рік вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Придбані за вказаний період автомобілі є спільним майном, яке набуте сторонами за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та має бути розподілене між сторонами у справі в рівних частках.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що з 1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Сторони мають спільну доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12 т.1).

25 березня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат житловою площею 46,0 м.кв., загальною площею 65,2 кв.м.

Вказана квартира є об`єктом права спільної часткової власності сторін, належить їм по Ѕ частині (а.с.15-19 т.1).

З відповіді регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 29.05.2019 року №31/20-2240 убачається, що за ОСОБА_2 в період з 1995 року по 2018 рік зареєстровані наступні автомобілі (а.с.35-36 т.1):

-MERSEDES-BENSSPRINTER 313 CDI 2148, (2000), БІЛИЙ, № куз. НОМЕР_1 ; д.н. НОМЕР_2 ,

-DAEWOO NEXIA 1498, (2007), червоний, № двиг. НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 ; д.н. НОМЕР_5 ;

-DAEWOOSENS 1299, (2003), червоний, №двиг. НОМЕР_12 , № куз. НОМЕР_13 , д.н. НОМЕР_14 ;

-VOLKSWAGENLT 46 2461, (2002), білий, № двиг. НОМЕР_6 , № куз. НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 ;

-IVECO 391 E 9500, (1996), Білий, № шасі НОМЕР_15 , д.н. НОМЕР_16 ;

-DAEWOO LANOS 1498, (2003), сірий, № двиг. НОМЕР_9 , № куз. НОМЕР_10 , дн НОМЕР_11 .

-MAN 16.360 11967 , (1992), зелений, №двиг. НОМЕР_17 , № шасі НОМЕР_18 , д.н. НОМЕР_19 .

Загальна вартість вищезазначених автомобілів складає 1 127 964 грн. відповідно до незалежної оцінки транспортних засобів станом на 14.11.2018 року (а.с.70-73 т.1).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона проживала з відповідачем з 1995 року, майже 23 років у цивільному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька - ОСОБА_4 . Відповідач визнаний батьком дитини. Донька проживає з батьками. Весь цей час вони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, автоперевезення, має власні автомобілі. При цьому позивачка зазначає, що допомагала чоловіку в скрутні часи, разом розвивали сімейний бізнес. ОСОБА_1 зазначає, що спірні автомобілі, які зареєстровані за відповідачем, є об`єктом права спільної сумісної власності. Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог позивачка просила суд визнати факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та відповідача з 1995 року по 2018 рік; поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності; визнати за позивачкою право власності на авто -MERSEDES-BENS SPRINTER 313 CDI 2148, (2000),БІЛИЙ,№ куз. НОМЕР_1 ; д.н. НОМЕР_2 , -DAEWOO NEXIA 1498,(2007), червоний,№двиг. НОМЕР_3 ,№куз. НОМЕР_4 ; д.н. НОМЕР_5 , VOLKSWAGENLT 46 2461, (2002), білий, № двиг. НОМЕР_6 , № куз. НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 , -DAEWOO LANOS 1498,(2003), сірий,№двиг. НОМЕР_9 ,№куз. НОМЕР_10 , дн НОМЕР_11 ; припинити за відповідачем право власності на авто: MERSEDES-BENS SPRINTER 313 CDI 2148, (2000),БІЛИЙ,№ куз. НОМЕР_1 ; д.н. НОМЕР_2 , -DAEWOO NEXIA 1498,(2007),червоний,№двиг. НОМЕР_3 ,№куз. НОМЕР_4 ; д.н. НОМЕР_5 , VOLKSWAGEN LT 46 2461, (2002),білий, №двиг. НОМЕР_6 ,№куз. НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 , -DAEWOO LANOS 1498,(2003), сірий,№двиг. НОМЕР_9 ,№куз. НОМЕР_10 , дн НОМЕР_11 ; визнати за відповідачем право особистої приватної власності на авто: DAEWOOSENS 1299, (2003), червоний, № двиг. НОМЕР_12 , № куз. НОМЕР_13 , д.н. НОМЕР_14 , -IVECO 391 E 9500, (1996), білий, № шасі НОМЕР_15 , д.н. НОМЕР_16 , - MAN 16.360 11967, (1992), зелений, № двиг. НОМЕР_17 , № шасі НОМЕР_18 , д.н. НОМЕР_19 ; припинити право спільної сумісної власності на авто: -MERSEDES-BENSSPRINTER 313 CDI 2148, (2000),БІЛИЙ,№ куз. НОМЕР_1 ; д.н. НОМЕР_2 , -DAEWOONEXIA 1498,(2007), червоний, № двиг. НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 ; д.н. НОМЕР_5 , VOLKSWAGENLT 46 2461, (2002),білий, № двиг. НОМЕР_6 , № куз. НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 , -DAEWOOLANOS 1498, (2003), сірий, №двиг. НОМЕР_9 , № куз. НОМЕР_10 , дн НОМЕР_11 ; витребувати у відповідача технічну документацію на зазначені авто, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Спірними у справі є правовідносини, в тому числі, які виникли до набрання чинності ЦК України та СК України, тобто до 01 січня 2004 року, оскільки позивачка просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та відповідача з 1995 року по 2018 рік.

Вказані правовідносини регулюються як положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю (далі КпШС) та ЦК УРСР в редакції 1963 року, так і положеннями СК України.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Згідно положень пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У судовому засіданні суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 не заперечував факт свого проживання з ОСОБА_1 з 1995 року. Проте зазначає, що починаючи з січня 2011 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, перестали проживати разом та вести спільне господарство.

Разом з тим інститут спільного проживання осіб, як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Сімейним кодексом України, який набрав чинності лише 01.01.2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, не містив норм, які регулюють режим спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про встановлення факту проживання однією сім`єю сторін без реєстрації шлюбу саме з 1995 року.

На правовідносини, які виникли між сторонами з приводу набуття спільного майна й продовжили існувати після 01 січня 2004 року, поширюється дія СК України.

Абзацом першим частини другої статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сторонами не заперечується факт їхнього проживання з 1995 року.

Однією з умов встановлення такого факту є мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 1995 року по 2018 рік її та відповідача, необхідно для поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.

З матеріалів справи убачається, що спірне майно зареєстроване за ОСОБА_2 (а.с.35-36 т.1), а саме:

-MERSEDES-BENSSPRINTER 313 CDI 2148, (2000), БІЛИЙ, № куз. НОМЕР_1 ; д.н. НОМЕР_2 , на обліку з 24.11.2017 року;

-DAEWOO NEXIA 1498, (2007), червоний, № двиг. НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 ; д.н. НОМЕР_5 , на обліку з 15.11.2017 року;

-DAEWOOSENS 1299, (2003), червоний, №двиг. НОМЕР_12 , № куз. НОМЕР_13 , д.н. НОМЕР_14 , на обліку з 31.10.2017 року;

-VOLKSWAGENLT 46 2461, (2002), білий, № двиг. НОМЕР_6 , № куз. НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 , на обліку з 17.10.2017 року;

-IVECO 391 E 9500, (1996), Білий, № шасі НОМЕР_15 , д.н. НОМЕР_16 , на обліку з 22.08.2017 року;

-DAEWOO LANOS 1498, (2003), сірий, № двиг. НОМЕР_9 , № куз. НОМЕР_10 , дн НОМЕР_11 , на обліку з 08.06.2017 року;

-MAN 16.360 11967 , (1992), зелений, №двиг. НОМЕР_17 , № шасі НОМЕР_18 , д.н. НОМЕР_19 , на обліку з 10.02.2016 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За змістом наведеної норми правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Матеріали справи свідчать про те, що спірне майно придбане відповідачем у період з лютого 2016 року по 2018 рік.

Натомість належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вказаний період проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, - матеріали справи не містять.

Наявні в матеріалах справи фотографії, на яких зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , датовані груднем 2015 року (а.с.141 т.1). Доказів їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 2016 року по 2018 рік позивачкою суду не надано.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів того, що спірне майно придбане відповідачем під час проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, - позивачкою суду не надано.

Оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу до часу придбання спірного майна не породжує юридичних наслідків для сторін, підстав для задоволення позову і в цій частині колегія суддів не вбачає.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року слід скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова