Справа № 645/2710/17
Провадження № 4-c/645/4/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі - Малій О.Л.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної Катерини Валеріївни щодо не зняття арешту з майна боржника та зобов`язання вчинити дії, ?

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорної Катерини Валеріївни щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55118663, накладеного згідно з постановою від 09.11.2017 року неправомірною та зобов`язати старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорну Катерину Валеріївну зняти арешт із майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55118663, накладеного згідно з постановою від 09.11.2017 року.

В обґрунтуванні скарги зазначив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.10.2017 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 23.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист за № 645/2710/17 від 17.10.2017 року. 09.11.2017 року за даним виконавчим листом державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорною Катериною Валеріївною було відкрито виконавче провадження № 55118663 (додаток, копія постанови від 09.11.2017 р.).

Також 09.11.2017 року державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорною Катериною Валеріївною була винесена постанова про арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника (додаток, копія постанови від 09.11.2017 р.).

За усною відповіддю старшого державного виконавця Нагорної К.В., ОСОБА_1 стало відомо, що в нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 645/2710/17 від 17.10.2017 року.

14.09.2020 року представником боржника ОСОБА_4 було подано до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області адвокатський запит про надання інформації щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів із боржника ОСОБА_1 станом на 01.10.2020 року.

Згідно з відповіддю старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорної Катерини Валеріївни від 21.09.2020 року за № 57622, заборгованість аліментів станом на 01.10.2020 року становить 18 500 грн.

Вищезазначена заборгованість боржником ОСОБА_1 була погашена, що підтверджується квитанцією № 28684743 від 28.09.2020 року на суму в розмірі 17 100 грн. та квитанцією № 0056 від 24.09.2020 року на суму 1 530 грн.

07.10.2020 року представником боржника Сисоєвою К.М. було надано адвокатський запит із проханням підтвердити відсутність заборгованості по аліментах ОСОБА_1 в межах ВП № 55118663 станом на 01.10.2020 року та зняти арешт з рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55118663, накладеного згідно з постановою від 09.11.2017 року.

Згідно з відповіддю від 19.10.2020 року № 58695 старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорної Катерини Валеріївни від 21.09.2020 року за № 57622 станом на 01.10.2020 року, заборгованість за виконавчим документом № 645/2710/17 від 17.10.2017 року, що видав Фрунзенський районний суд м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 23.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, відсутня.

Одночасно у вищезазначеній відповіді вказано, що на сьогодні відсутні підстави для зняття арешту з майна, оскільки зараз у державного виконавця відсутня інформація щодо офіційного працевлаштування боржника, окрім того, згідно з заявою стягувача боржник постійно перебуває на території Російської Федерації, таким чином, вважає дії державного виконавця незаконними.

Державним виконавцем до суду був наданий відзив, де зазначила, що скарга необґрунтована, та просила скаргу залишити без розгляду, а в разі неможливості залишити без розгляду, відмовити в задоволенні.

У судовому засіданні представник скаржника підтримала скаргу в повному обсязі, просила її задовольнити та зазначила, що на сьогодні в ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплаті аліментів, він сумлінно сплачує аліменти щомісяця, а не зняття арешту з майна скаржника є порушенням його права на безперешкодне володіння, користування і розпорядження своїм майном.

У судове засідання державний виконавець не з`явилася, належним чином повідомила про час та місце його проведення, звернулася до суду з заявою від 01.12.2020 року про відкладення судового засідання на іншу дату в зв`язку зі збільшенням на території України кількості випадків захворювань, спричинених коронавірусом (COVID -19), надавши відзив проти скарги.

У судове засідання зацікавлена особа (стягувач) не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце його проведення, рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності стягувача та державного виконавця, на підставі доказів, наявних у матеріалах скарги, та за погодженнями вказаних осіб.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Вивчивши скаргу заявника, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав:

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду з скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорної Катерини Валеріївни перебуває виконавчий лист № 645/2710/2017 року від 17.10.2017 року про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 23.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У межах ВП № 55118663 про стягнення аліментів було винесено постанову від 09.11.2017 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника.

07.10.2020 року представником боржника Сисоєвою К.М. було надано адвокатський запит із проханням підтвердити відсутність заборгованості по аліментах ОСОБА_1 в межах ВП № 55118663 станом на 01.10.2020 року та зняти арешт із рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55118663, накладеного згідно з постановою від 09.11.2017 року.

Згідно з відповіддю від 19.10.2020 року № 58695 старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорної Катерини Валеріївни від 21.09.2020 року за № 57622 станом на 01.10.2020 року, заборгованість за виконавчим документом № 645/2710/17 від 17.10.2017 року, що видав Фрунзенський районний суд м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 23.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, відсутня.

Одночасно у вищезазначеній відповіді вказано, що на сьогодні відсутні підстави для зняття арешту з майна, оскільки зараз у державного виконавця відсутня інформація щодо офіційного працевлаштування боржника, окрім того, згідно з заявою стягувача боржник постійно перебуває на території Російської Федерації.

Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно з п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» є одночасне настання двох юридичних фактів: погашення заборгованості та можливість забезпечення виконання судового рішення в інших спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно з відповіддю від 19.10.2020 року № 58695 державного виконавця заборгованість зі сплати аліментів за даним виконавчим провадженням відсутня. Крім того, боржник на даний час сумлінно сплачує аліменти, що підтверджується квитанціями від 20.11.2020 року, 15.12.2020 року, 14.01.2021 року, 10.02.2021 року, 11.03.2021 року.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт із коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно з цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд із прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов із цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, ? і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати в статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

У рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові та електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наведених вище обґрунтувань вбачається, що скаржником було надано належні та допустимі доказі в розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України на підтвердження вимог скарги.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97 ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним майном.

Зважаючи на відсутність у боржника заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом, беручи до уваги наявність у боржника постійних доходів, сталий період систематичної оплати за період з 2020 по 2021 роки, суд приходить до висновку, про задоволення вимог скарги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,81,76-81,450, 451 ЦПК України, суд, ?

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної Катерини Валеріївни ? задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної Катерини Валеріївни щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55118663, накладеного згідно з постановою від 09.11.2017 року, неправомірною.

Зобов`язати старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорну Катерину Валеріївну зняти арешт із майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55118663, накладеного згідно з постановою від 09.11.2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.03.2021 року.

Суддя