Справа № 618/255/21
Провадження № 2/618/69/21
31 березня 2021 року
Дворічанський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Буніна Є.О.,
за участю секретаря Кучеренко О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога» Дворічанського району Харківської області в особі представника - керівника підприємства Сімоняна Арсена Грачовича до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
07 вересня 2020 року о 13 годині 10 хвилин відповідач ОСОБА_1 , рухаючись на мопеді «Альфа», б/н, в с. Вільшана Дворічанського району Харківської області по вул. Миру не впорався з керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу і допустив зіткнення з автомобілем марки «ТОЙОТА Ленд Крузер 200», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.3 Правил дорожнього руху України. Вказаними діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, порушення правил дорожнього руху, а саме п. 11.3 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортного засобу. Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджена фактичними даними, встановленими з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 444506 від 07 вересня 2020 року; фактичними даними, встановленими зі схеми місця ДТП від 07.09.2020; фактичними даними, встановленими з рапорту помічника чергового Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Рубушкова М. В. від 07 вересня 2020 року; ілюстративним матеріалом; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 07.09.2020; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.09.2020. Вказані докази містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (справа № 618/1044/20) у Дворічанському районному суді Харківської області.
На підставі постанови судді Дворічанського районного суду Харківської області від 18.11.2020 (справа № 618/1044/20, провадження № 3/618/240/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень. Постанова набрала законної сили 30.11.2020. Згідно з рахунком на оплату № 7534 від 02.11.2020 ТОВ «АВТОАРТ ЛТД», загальна вартість ремонту автомобіля марки «ТОЙОТА Ленд Крузер 200», д.н. НОМЕР_2 , який зазнав механічних ушкоджень в результаті вказаної ДТП, становить 125393,00 гривень. Позивач вважає, що саме ОСОБА_1 повинен нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну майну позивача, у зв`язку з чим звернувся до суду.
15 березня 2021 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 10 год. 00 хв. 31 березня 2021 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано подати до суду відзив на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
Представник позивача Сімонян А. Г. у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином. На його адресу, зазначену в позовній заяві, направлялася судова повістка, при цьому вказана кореспонденція повернулася до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від ОСОБА_1 до суду не надходило відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося.
На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судовогопроцесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
07 вересня 2020 року о 13 годині 10 хвилин в с. Вільшана по вул. Миру Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_1 рухався на мопеді «Альфа», б/н, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу і допустив зіткнення з авто Тойота Ленд Крузер, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.3 Правил дорожнього руху України.
На підставі постанови судді Дворічанського районного суду Харківської області від 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень (а. с.17).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 СТОВ «Перемога» Дворічанського району Харківської області на праві власності належить автомобіль марки «ТОЙОТА Ленд Крузер 200», д.н. НОМЕР_2 (а. с. 8).
Згідно рахунку на оплату № 7534 від 02 листопада 2020 року, загальна вартість ремонту автомобіля марки «ТОЙОТА Ленд Крузер 200», д.н. НОМЕР_2 , який зазнав механічних ушкоджень в результаті вказаної ДТП, становить 125393,00 гривень (а. с. 16).
Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.
На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, яку просить позивач відшкодувати, завдана в результаті взаємодії з джерелом підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами ст. 1187 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.
Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги.
Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються.
Суд з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, і приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 2270,00 гривень на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-289, 352, 354, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.О. Бунін