Справа № 464/5968/20
пр.№ 2/464/449/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2021 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Максимець Б.А.,

за участі: представника відповідача Ікавого М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» до ОСОБА_1 , третя особа Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ей.Ай.» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 22290,38 гривень, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовує позов тим, що 20 листопада 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна» та Представництвом «Євромедекс Франс» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО), №CAS0042393, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу "Шкода Фабіа" p.н. НОМЕР_1 .

07 грудня 2018 року на перехресті вул. Котляревського-Богуна у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем "Фольксваген Гольф" р.н. НОМЕР_2 під керуванням відповідача та автомобілем "Шкода Фабіа" p.н. НОМЕР_1 , внаслідок якої останній був пошкоджений.

Згідно постанови Сихівського районного суду м.Львова від 22.12.2018 винуватцем ДТП визнано водія "Фольксваген Гольф" р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 і 26 лютого 2019 року ПрАТ «СК «Колоннейд» проведено потерпілому виплату страхового відшкодування в сумі 64 077,54 грн.

Оскільки на час ДТП цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом №АК/8516607, виданим ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», зазначена страхова компанія провела виплату страхового відшкодування за полісом в сумі 41 787,16 грн. Покликаючись на положення статті 1194 ЦК України позивач просить стягнути на її користь із ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням, а також відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

25 листопада 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки страховиком при визначенні вартості відновлювального ремонту транспортного засобу безпідставно нараховано коефіцієнт фізичного зносу, тоді як відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів кофіцієнт дорівнює 0, зважаючи на строк експлуатації автомобіля "Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 , який на момент дорожньо транспортної пригоди менше 7 років.

Ухвалою суду за клопотанням відповідача до участі у справі залучено ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

03 лютого 2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». В зазначених поясненнях ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» зазначає, що нею виконано обов`язок щодо виплати страхового відшкодування в повному обсязі, оскільки відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №139-02-19 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 складає 63 862,89 грн., вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу 41 787,16 грн. Відтак третьою особою було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 41 787,16 грн.

03 березня 2021 року представником відповідача до матеріалів справи долучено висновок автотоварознавчого дослідження №31 від 21 лютого 2021 року, відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Skoda Fabia" 1,4 TSi, p.н. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 07.12.2018, станом на момент настання випадку, з урахуванням коефіцієнтів «Гк» та «Дз» визначених у звіті №139-02-19 про оцінку матеріального збитку заподіяного ушкодженнями ТЗ від 28.01.2019 складеного оцінювачем ОСОБА_2 , становив 0,00.

В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся належно, відповідною заявою просить розглянути справу у відсутності їх представника.

Представник відповідача - адвокат Ікавий М.Р. у вступному слові проти задоволених позовних вимог заперечив, просить відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належно. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи.

Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 20 листопада 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна» та Представництвом «Євромедекс Франс» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО), №CAS0042393, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу "Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 (а.с.14,15)

07 грудня 2018 року на перехресті вул. Котляревського-Богуна у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль "Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 . (а.с.16-17) Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.18-19)Постанова суду набрала законної сили.

26 лютого 2019 року ПрАТ «СК «Колоннейд» проведено виплату страхового відшкодування в сумі 64 077,54 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3 відповідно до рахунку на ремонт авто №019-01 від 28 січня 2019 року (а.с.25). Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №500163308. (а.с.48)

Станом на час ДТП цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована за полісом №АК/8516607, виданим ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в якому визначений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000,00 гривень та франшиза 0,00 гривень.

Відповідно до платіжного доручення №950 від 02 жовтня 2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» провела виплату страхового відшкодування в сумі 41 787,16 грн.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати залишку страхового відшкодування у розмірі 22 290,38 грн.

З матеріалів справи встановлено, що сторони у справі мають наступні зобов`язання:

- договірне зобов`язання між позивачем і «Євромедекс Україна» за договором добровільного страхування наземного транспорту;

- деліктне зобов`язання між «Євромедекс Україна» та відповідачем із завдання шкоди внаслідок ДТП, що мало місце 07 грудня 2018 року;

- договірне зобов`язання між відповідачем і ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 64 077.54 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоча і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗакону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь «Євромедекс Україна» страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа № 755/18006/15-ц провадження № 14-176цс18.

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (пункт 73).

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Установлено, що позивач за договором добровільного страхування сплатив потерпілій стороні страхову суму у розмірі 64 077,54 грн., вказана сума не перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» 100000 гривень.

У свою чергу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» у порядку регресу сплатило позивачу, за шкоду, завдану відповідачем, страхове відшкодування у розмірі 41 787,16 грн. і така виплата пояснена звітом, в якому зазначений строк експлуатації автомобіля більше ніж 7 років.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що саме на ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» покладена відповідальність відшкодувати сплачене позивачем страхове відшкодування, оскільки строк експлуатації ТЗ з дня випуску до дня ДТП складає 6 років 7 місяців 10 днів.

Звертаючи до суду, позивач вважає, що оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» сплатило відшкодування за мінусом коефіцієнту фізичного зносу, тому різницю має сплатити саме відповідач. Однак, такі доводи позивача не в повній мірі узгоджуються з вимогами чинного законодавства, виходячи з наступного.

Згідно із ст.ст. 9, 22, 31, 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.4 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Зменшуючи розмір страхового відшкодування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» покликалося на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №139-02-19, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля "Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 складає 63 862,89 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу 41 787,16 грн.

Відповідач категорично не погоджується зі такою виплатою, посилається висновок експерта.

Так, з висновку експерта №31 від 21 лютого 2021 року вбачається, що датою випуску автомобіля ""Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 є 27.03.2012 року випуску.

У Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №139-02-19 складеного 28 січня 2019 року зазначено, що при характеристиці об`єкту оцінки спеціаліст зазначає: Марка, модель "Skoda Fabia" колір сірий, рік випуску 2012, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата початку експлуатації 1.1.2012. термін експлуатації 7.09 років.

Суд зауважує, що зазначені у Звіті дані викликають обґрунтовані сумніви в частині визначення терміну експлуатації автомобіля.

Як зазначалося, дорожньо-транспортна пригода відбулася 07 грудня 2018 року. Дата оцінки транспортного засобу "Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 28.01.2019. Отже, покликання у звіті на те, що строк експлуатації автомобіля більший ніж 7 років є безпідставними, оскільки строк експлуатації ТЗ з дня випуску 27.03.2012 до дня ДТП 07.12.2018 складає менш ніж сім років.

Відповідно до пункту 7.38 «Методики проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Значення Е (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ;

Пункт 7.39 Методики зазначає, що винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

У відповіді на відзив представником позивача не надано доказів того, що автомобіль експлуатувався в інтенсивному режимі, складові частини відновлювались ремонтом, або повинні враховуватись інші винятки, передбачені Методикою для нарахування коефіцієнта фізичного зносу.

У висновку експерта №31 від 21 лютого 2021 року зазначено: коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Skoda Fabia" 1,4 TSi, p.н. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 07.12.2018 станом на момент настання випадку, з урахуванням коефіцієнтів «Гк» та «Дз» визначених у звіті №139-02-19 про оцінку матеріального збитку заподіяного ушкодженням ТЗ від 28.01.2019, складеного оцінювачем ОСОБА_2 , становив 0,00. Також зазначено, що автомобіль "Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 випущений 27.03.2012 (експлуатувався менше ніж 7 років), не мав перепробігу, корозійних пошкоджень кузова, не відновлювався ремонтом, не використовувався, як таксі та поза дорогами загального користування, у зв`язку із чим коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.(а.с.115-119)

Наданий висновок експерта береться судом до уваги як належний і допустимий доказ.

Суд звертає увагу, що обов`язок заявлених вимог покладається саме на позивача, та вважає, що розмір заявленої до стягнення суми, хоча і випливає з законодавчих положень, однак не підтверджений належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що при виплаті страхового відшкодування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» провела виплату страхового відшкодування за полісом № №АК/8516607, виходячи зі звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №139-02-19. На переконання суду, виплата страховиком - третьою особою у зменшеному розмірі з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу є безпідставною. Тому оскільки цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки "Skoda Fabia" p.н. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», тому майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт, нарахування зносу).

Всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України, позивачем не доведено, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України позивач не надав доказів, які підтверджують обсяг відповідальності ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за даним страховим випадком саме у розмірі 41 787,16 грн, не зазначив доказів, що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відмовила у виплаті іншої частини сплачених коштів саме у зв`язку з законодавчими обмеженнями.

Отже, позивач не довів, що з відповідача слід стягнути різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та компенсованою страховою виплатою.

Відповідно до ст.ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, надані сторонами, оцінивши їх з точки зору їх належності, допустимості і достатності як кожний доказ окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність підставності зменшення страховиком розміру страхової виплати, тоді як така не перевищує ліміт відповідальності і, як наслідок, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України проводить розподіл судових витрат.

Зокрема, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно матеріалів справи, професійна правнича допомога надана відповідачу на підставі договору про надання правової допомоги №199/200 від 19.11.2020, орієнтовний розрахунок судових витрат становить 5500 грн., вартість цих послуг сплачена відповідачем і підтверджується відповідними квитанціями, які подані до закінчення судових дебатів.

З огляду на відсутність зі сторони позивача будь-яких доводів про неспівмірність таких витрат, враховуючи принцип свободи договору, вимоги розумності і справедливості, а також критерій реальності адвокатських послуг, суд погоджується з обґрунтованістю поданого відповідачем розрахунку витрат на професійну правничу допомогу та ухвалює рішення про стягнення з позивача таких витрат в повному обсязі.

Крім того, відповідач поніс витрати, пов`язані з оплатою послуг за експертизу в сумі 1 600,00 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11.02.2021, які також слід стягнути з позивача.

На підставі ст.ст. 993, 979, 988, 1166, 1191, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 133, 137, 139, 141, 247, 263-264 ПК України, суд,

у х в а л и в:

позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» до ОСОБА_1 , третя особа Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ей.Ай.» про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на проведення експертизи в розмірі 1600 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна», 04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ей.Ай.», 04211 м.Київ, пр-т Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, .

Рішення суду виготовлено та підписано 29.03.2021.

Суддя О.Ю.Горбань