Провадження № 6/760/509/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю »Вердикт Каітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року ТОВ`Вердикт Капітал» звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення викконачого листа до виконання відповідно до рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року в справі за позовом ПАТ`Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилається в заяві на те, що 21 грудня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 906, 16 гр. та судових витрат.

На виконання рішення суду 23 березня 2017 року був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання до Солом`янського РВДВ м. Київ ГТУЮ в м. Києві.

На сьогоднішній день виконавче провадження завершено.

Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що, у свою чергу, є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, просить задовольнити заяву.

Просить розглядати справу в відсутності свого представника.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року був задоволений позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 19 906, 16 гр. заборгованості за кредитним договором та 1 378, 00 гр. судового збору.

23 березня 2017 року на виконання вказаного рішення судом був виданий виконавчий лист.

28 січня 2019 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» був укладений Договір факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «АльфаБанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500984482.

29 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500984482.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року була замінена сторона виконавчого провадження - стягувач ПАТ`Альфа-Банк» на ТОВ`Вердикт Капітал».

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.6 ст. 12 Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З точки зору закону стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство.

Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Тобто, такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилався на те, що передача документів за договорами відступлення прав вимоги є довготривалою, передбачає процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким обгрунтуванням заявник вважає доведеним факт поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Виходячи з викладеного вище аналізу, суд вважає, що приведені заявником обставини не є поважними причинами пропуску визначеного законом строку, не підтверджені будь-якими доказами, які б можна було б розцінювати як непереборні, і які перешкоджали своєчасному зверненню виконавчого листа до виконання.

Що стосується посилання заявника на норми Конституції України, рішення Конституційного Суду України, Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду щодо обов`язковості судових рішень в аспекті права на суд, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, в рішенні в справі "Хаджинастасиу проти Греції" зазначено також, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

З урахуванням приведеного суд вважає недоречним посилання заявника при зверненні до суду на ст.6 Конвенції в контексті права на суд, виходячи з наступного.

Приведене заявником посилання викладене в рішенні ЄСПЛ від 20 липня 2004 року в справі «Шмалько проти України», в якому наголошено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків.

Тобто, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду.

Крім того, відповідно до п.29 вказаного рішення предметом розгляду Суду в даній справі було оскарженні заявником дій державних органів України, які не спромоглися вчасно виконати рішення суду, звернуте ним до виконання у встановлені законом строки.

Крім того, суд зважає на те, щозаявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі через 4 роки після його ухвалення, тобто після спливу встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання, не перевіривши підстав його невиконання, свідомо набув прав кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора.

З урахуванням цього, суд вважає, що заявник діяв необачно щодо себе, купуючи проблемний кредит, а тому ризики, пов`язані з укладенням вказаної угоди, лежать на ньому, і не можуть бути підставою для задоволення про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Та обставина, що заявник, як кредитор у виконавчому провадженні, був замінений ухвалою суду лише в жовтні 2020 року, також не є підставою для цього.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, Законом України « Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Карітал» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва