Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/8081/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобов`язання.

04.08.2021 року позивач подав заяву про забезпечення вищевказаного позову, шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності гр. ОСОБА_2 , відповідача по справі, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2003р.; земельну ділянку площею 3,13 га, кадастровий номер :05:002:0006, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в Київській області, Білоцерківському районі, Биково-Гребельська сільська рада, яка належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.05.2013р.; - земельну ділянку площею 3,1934 га, кадастровий номер :05:002:0005, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в Київській області, Білоцерківському районі, Биково-Гребельська сільська рада, яка належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.05.2013р.

Дана заява мотивована тим, що тривалий час (вже понад три роки) відповідачка ухиляється від виконання свого обов`язку повернути позичені у позивача гроші. Договором позики, укладеним між нами в нотаріальній формі 19.07.2017р., передбачено, що повернути позивачу борг відповідач зобов`язувалась не пізніше 19.07.2018р. Позивач зазначає, що відповідач має нести матеріальну відповідальність за прострочення повернення позивачу позичених грошей, у даному випадку єдиним способом примусового виконання можливого рішення суду є звернення стягнення на майно відповідачки, яка може легко уникнути цього, переоформивши належне їй майно на інших осіб, що значно утруднить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З урахуванням викладених позивачем обставин, обгрунтувань вимог, та наданих доказів на підтвердження його вимог, суд приходить до висновку про задовлення заяви про забезпечення позову, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо боргу за договором позики та сплати відсотків за прострочення грошового зобов`язання і невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити виконання рішення суду, оскільки відповідач може застосувати заходи щодо відчуження належного їй майна.

Судом враховано, що спосіб забезпечення позову, про застосування якого просить позивач є співмірним, оскільки забезпечення позову, шляхом арешту майна, жодним чином не позбавляє власника права власності чи права володіння цим майном.

Крім того, згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст. 158 ЦПК України).

Отже, суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, враховує наслідки арешту майна, правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри в порушеннях та діях, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому суд вважає, що підлягає до задоволення вимога про забезпечення позову шляхом арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) :

- квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2003р.;

- земельну ділянку площею 3,13 га, кадастровий номер :05:002:0006, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в Київській області, Білоцерківському районі, Биково-Гребельська сільська рада, яка належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.05.2013р.;

- земельну ділянку площею 3,1934 га, кадастровий номер :05:002:0005, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в Київській області, Білоцерківському районі, Биково-Гребельська сільська рада, яка належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.05.2013р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. Я. Ярмола