Номер провадження: 22-ц/813/3954/21
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Смирнової Л.П.,

представника позивача ОСОБА_2 адвоката Голєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про виділ в натурі частки домоволодіння,

встановив:

21 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він є власником 27/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу №708/98 від 03.04.1998 року, укладеного на товарній біржі «Одеська нова біржа», третьою особою зазначив Одеську міську раду (далі ОМР). В цілому житловий будинок складається з житлової будівлі літ. А, житловою площею 78,1 кв.м., надвірних господарських споруд під літ. Б сарай, літ. В вбиральня, літ. Д, З, И сарай, Е-душ, Ж, Е1 вбиральня, К-гараж, №1-2 огорожа, І мостіння. 27/100 частин даного домоволодіння, що належать позивачу, складаються із: в літ. А 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-3- житлова кімната, житловою площею 21 кв.м, К- гараж, Д сарай, Е-вбиральня, 27/100 огорожі №1,2, 27/100 мостіння І, розташованих на земельній ділянці площею 1437 кв.м. Інші 73/1000 частини домоволодіння не зареєстровані.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року провадження у даній цивільній справі було відкрито (т.1, а.с.19).

В ході розгляду справи позивач змінив склад сторін, 26.04.2016 року уточнивши позовні вимоги, в результаті чого він зазначив в якості відповідача Одеську міську раду (т.1, а.с. 96).

Ухвала суду по даному питанню не виносилась.

З урахуванням уточненої позовної заяви від 26.04.2016 року позивач просив виділити в натурі 27/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з: літ. А двох житлових кімнат житловою площею 21 кв.м., загальною 38,5 кв.м., господарських споруд гараж літ. К, сарай літ. В,в,Д, що розташовані на земельній ділянці площею 550,5 кв.м. згідно геодезичних замірів як окрему одиницю з адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.с.96).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОМР про виділ в натурі частки домоволодіння задоволено частково.

Виділено ОСОБА_2 в натурі 27/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в літ. А з 2-х житлових кімнат житловою площею 21 кв.м., загальною площею 38,5 кв.м., господарських споруд гараж літ. К, сарай літ. Д , що розташовані на земельній ділянці площею 550,5 кв.м. згідно геодезичних замірів.

Крім того, ухвалою того ж суду від 13 грудня 2016 року було роз`яснено вищевказане заочне рішення (т.1, а.с.129-130).

Було роз`яснено, що вищевказане заочне рішення є підставою для ініціювання ОСОБА_2 виготовлення на окрему одиницю житловий будинок літ. А, приміщень: 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-3, 3-4 житлова, житловою площею 21 кв.м., загальною площею. 38,5 кв.м., а також господарських спору літ. К гараж, літ. Д сарай, розташованих на земельній ділянці площею 550,5 кв.м. згідно геодезичних замірів за адресою згідно діючої довідки про присвоєння об`єкту нерухомого майна від 23.11.2016 року з Адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомого майна № 349336/1 АДРЕСА_2 .

Також роз`яснено, що вказане рішення суду від 21 липня 2016 року є підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на вказаний житловий будинок.

В апеляційній скарзі від 27.12.2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 ставить питання про часткове скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року про виділ в натурі частки домоволодіння та змінити рішення в частині розміру земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, вказавши розмір 387,99 кв.м., без геодезичних замірів, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Також в апеляційній скарзі ставиться питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1152,60 грн. сплаченого судового збору (т.2, а.с.2-6).

Учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, як то передбачено ст. 130 ЦПК України (т. 3, а.с. 124-126).

Проте, до суду апеляційної інстанції з`явились лише представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Смирнова Л.П. та представник позивача ОСОБА_2 адвокат Голєва С.В., у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за їх участю і на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_2 є власником 27/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу№708/98 від 03.04.1998 року, укладеного на товарній біржі «Одеська нова біржа» (т.1, а.с.3-4).

При цьому, судом зазначено, що в цілому житловий будинок складається з житлової будівлі літ. А, житловою площею 78,1 кв.м., надвірних господарських споруд під літ. Б сарай, літ. В вбиральня, літ. Д, З, И сарай, Е-душ, Ж, Е1 вбиральня, К-гараж, №1-2 огорожа, І мостіння.

В свою чергу, суд виходив із того, що 27/100 частин даного домоволодіння, що належать позивачу, складаються із: в літ. А 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-3, 3-4- житлова, житловою площею 21 кв.м, К- гараж, Д сарай, Е-вбиральня, 27/100 огорожі №1,2, 27/100 мостіння І, розташованих на земельній ділянці площею 1437 кв.м.

Суд також вказав, що із витребуваних за ухвалою суду матеріалів інвентаризаційної справи об`єкту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що станом на 1997 рік інші 73/100 частини домоволодіння ні за ким не зареєстровані, станом на сьогоднішній день також.

Разом з тим, судом зазначено, що інші приміщення в будинку літ. А, а саме квартири АДРЕСА_3 зареєстровані за громадянами, які в законному порядку набули право власності на вказані приміщення. Однак, 27/100 частин домоволодіння належать виключно позивачеві на праві приватної власності.

В ході розгляду справи за клопотанням позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта №96/16 встановлено, що можливий виділ в натурі із спільної з територіальною громадою власності 27/100 частки в домоволодінні АДРЕСА_1 , що складається: в літ. А з приміщень 3-1 коридор, 3-2 - кухня, 3-3, 3-4 - житлова, житловою площею 21 кв.м, загальна площа - 38,5 кв.м, а також господарських будівель літ. К- гараж, літ. Д сарай.

При цьому, суд першої інстанції правильно вказав, що згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За змістом ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із спільного майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно п.14 Постанови ПВСУ №20 від 22.12.1995 року, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та висновок експерта, суд вважав можливим виділити 27/100 частки в домоволодінні АДРЕСА_1 , що складається: в літ. А з приміщень 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-3, 3-4 - житлова, житловою площею 21 кв.м, загальна площа - 38,5, а також господарських будівель літ. К- гараж, літ. Д сарай.

При цьому, суд вказав, що він не вбачає правових підстав виділення сараїв під літ. В, в, оскільки право власності позивача на сарай під літ. В не підтверджено в судовому порядку, а сарай під літ. В взагалі не відображений у наданій до суду документації.

Однак, судом не було враховано, що всі інші приміщення спірного житлового будинку належать на праві приватної власності особам, які взагалі не були залучені до участі у справі.

Так, із інвентаризаційної справи та правовстановлюючих документів вбачається, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_4 . Власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_7 (а.с.92-94), власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в рівних частках (т.1, а.с.68), власниками квартири АДРЕСА_6 є ОСОБА_4 (первісний відповідач) і ОСОБА_12 (т.1, а.с.28).

Зазначені обставини підтверджуються ще і тим, що на даний час і провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа ОМР, про зобов`язання не чинити перешкод в приватизації земельної ділянки (т.2, 88).

Однак, як було вказано вище, суд першої інстанції безпідставно не залучив вказаних осіб до участі в справі, вирішивши таким чином питання про їх права та обов`язки без їх участі.

Згідно первісних позовних вимог, суд залучив до участі в якості відповідача ОСОБА_17 , яка була власником частини квартири АДРЕСА_6 вищевказаного житлового будинку. Однак судом не було враховано, що ОСОБА_17 була не єдиним власником вказаної квартири, оскільки співвласником цієї квартири також був ОСОБА_12 (т.1, а.с.28).

Більше того, не приймаючи ніякої ухвали суду, останній розглянув справу, вказавши відповідачем ОМР, в той час як остання була залучена до участі у справі третьою особою.

Всі вищевикладені обставини свідчать про те, що суд постановив незаконне рішення суду, вказавши відповідачем ОМР, в той час як співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , була не ОМР, а інші особи, які зазначені вище.

Тобто, виділивши позивачу ОСОБА_2 в натурі 27/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в літ. А з 2-х житлових кімнат житловою площею 21 кв.м., загальною площею 38,5 кв.м., господарських споруд гараж літ. К, сарай літ. Д , що розташовані на земельній ділянці площею 550,5 кв.м. згідно геодезичних замірів, суд не врахував думку і позицію з цього приводу інших співвласників вказаного житлового будинку.

Що стосується заперечень представника позивача ОСОБА_2 адвоката Голєвої С.В. про ти апеляційної скарги, про те, що суд правомірно залучив до участі у справі в якості відповідача ОМР, оскільки будинок розташований на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОМР, то колегія судів зазначає наступне.

Зазначені заперечення є безпідставними, оскільки вони не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про те, що суд не залучав до участі у справі ОМР в якості відповідача і крім того, не вирішував питання щодо виділення йому в користування земельної ділянки, а вирішував питання про виділення йому в натурі у власність частини житлового будинку, не залучивши до участі у справі інших його співвласників.

Стосовно земельної ділянки, площею 550,5 кв.м., то суд в оскаржуваному судовому рішенні, виділяючи ОСОБА_2 в натурі 27/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в літ. А з 2-х житлових кімнат житловою площею 21 кв.м., загальною площею 38,5 кв.м., господарських споруд гараж літ. К, сарай літ. Д, вказав, що вони розташовані саме на земельній ділянці зазначеною площею згідно геодезичних замірів, не з`ясувавши питання стосовно того, якою площею є земельна ділянка, на якій розміщені інші 73/100 частини вказаного житлового будинку, та які належать на праві власності іншим особам, які не залучені до участі у справі, про що вказано вище.

Більше того, у відповідності до Висновку № 620 від 28.11.2019 року судового експерта Голєва О.А. існує накладення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 550,5 кв.м. відповідно до каталогу координат, визначених спеціалістом-землевпорядником ОСОБА_18 та використаних в межах експертизи № 96/16 від 30.06.2016 року, на межі земельної ділянки з кадастровим номером :52:015:0060, площею 0,0082 га, що належить на праві користування ОСОБА_19 . Площа полігону накладення становить 10,4 кв.м. (0,00104 га) (т.2, а.с.154- 157-звор.).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скаргами, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОМР про виділ в натурі частки домоволодіння, відмовити.

Часткове задоволення позовних вимог полягає у тому, що при зверненні до суду апеляційної інстанції, заявник апеляційної скарги просила оскаржуване рішення суду змінити, а лише в подальшому, після закінчення строків для подання доповнень до апеляційної скарги, нею було подано заяву про вихід суду апеляційної інстанції за межі апеляційної скарги, що передбачено ч. 4 ст. 367 ЦПК України, скасувати рішення у повному обсязі і відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.3, а.с.101-103).

Колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн., як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовільнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2016 року скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Одеської міської ради про виділ в натурі частки домоволодіння, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.08.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева