22-ц/804/565/21
265/7263/17

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Баркова В.М., Биліни Т.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»,

відповідач Житлово-комунальне підприємство Маріупольської міської ради «Азовжитлокомплекс»,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня березня 2020 року, ухвалене у складі судді Вайновського А.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Азовжитлокомплекс» про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження майна,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та ЖКП Маріупольської міськради «Азовжитлокомплекс» про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження майна. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що 18.06.2017р приблизно о 24 годині він керував належним йому транспортним засобом ВАЗ 2121, р/н НОМЕР_1 , зупинився біля будинку №64 по проспекту Єдності в Лівобережному районі м. Маріуполя, разом із пасажиром вийшов з автомобілю, а через мить він побачив блискавку на електричній опорі, недалеко від якої він зупинив машину, після цього опара впала та зачепила його автомобіль. Таким чином, електрична опора пошкодила належний йому транспортний засіб, що спричинило майнову шкоду на загальну суму 30 000 гривень, яку він просить суд стягнути з відповідачів на його користь.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь позивача матеріальну шкоду спричинену в наслідок пошкодження майна у розмірі 27040,24 грн та у відшкодування судових витрат 576,83 грн..

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути майнову шкоду на користь позивача тільки з Житлово-комунального підприємства Маріупольської місцевої ради «Азовжитлокомплекс».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про задоволення вимог в частині стягнення майнової шкоди з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права. Так, факт падіння гілки дерева на мережу електропередачі підтвердив і позивач, це зафіксовано в протоколі огляду місця події, підтверджується відомостями в оперативно-диспетчерському журналі Маріупольського РЕМ. Суд не надав уваги таким обставинам, не врахував, що шкода спричинена позивачу внаслідок невиконання обов`язків тільки іншим відповідачем Житлово-комунальним підприємством Маріупольської місцевої ради «Азовжитлокомплекс», яке на утримувало в належному стані зелені насадження в місці події.

Висновки суду є помилковими, тому на думку відповідача рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові щодо АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

Представник відповідача ЖКП «Азовжитлокомплекс» надав відзив на апеляційну скаргу, де вказував, що рішення суду є правильним, таким, що відповідає положенням процесуального і матеріального закону, скасуванню з наведених відповідачем причин не підлягає. Обставинами справи не встановлено наявність вини ЖКП «Азовжитлокомплекс» в заподіянні матеріальної шкоди, більш того, судом об`єктивно встановлено, що діяльність АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» має ознаки джерела підвищеної безпеки, і тому висновок суду про відмову в позовних вимогах до житлово-комунального підприємства і покладення відповідальності за шкоду на іншого відповідача є правильним.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.ч. 1,3 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши справу, колегія судді не може не погодитися з висновком суду.

Судом встановлено, що з 18.06.2017 приблизно о 24 годині на прибудинковій території біля будинку №64 по проспекту Єдності в Лівобережному районі м. Маріуполя Донецької області в результаті падіння електричної опори, що належить АТ ДТЕК Донецькі електромережі було пошкоджено транспортний засіб ВАЗ 2121, державний р/н НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 (а.с.6).

Встановлені обставини підтверджені протоколом огляду місця події, складеним Лівобережним відділенням поліції ЦВП ГУНП у Донецькій області в рамках перевірки повідомлення ОСОБА_1 за №9807 в присутності понятих між 07:00 годиною та 07:20 годиною ранку 18.06.2017 (а.с.165-175).

Вартість відновлювального ремонту транспортовано засобу ВАЗ 2121, державний р/н НОМЕР_1 , становить 27040,24 грн та підтверджується висновком експерта №7/07 від 27.07.2019 року (а.с.125-130).

Власником електромережі (у тому числі опори), яка проходить біля будинку №64 по проспекту Єдності в Лівобережному районі м. Маріуполя Донецької області є відповідач по справі - АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

Вирішуючи позовні вимоги, суд врахував наступні норми матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Діяльність, яку здійснює АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», пов`язана із експлуатацією ліній електромереж, а тому має ознаки джерела підвищеної небезпеки.

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Отже, статтею 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт на відповідній правовій підставі.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка є його власником.

Проте норми частини другої статті 1166 ЦК України звільняють таких осіб від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що така шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому суд керувався аналогічною правовою позицією постанови Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2018 року справа №739/1483/16-ц .

Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом були також проаналізовані заперечення представника відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» проти позовних вимог, які аналогічні і доводам апеляційної скарги, стосовно того, що пошкодження дротів лінії електропередачі та подальше падіння залізобетонної опори на транспортний засіб позивача ОСОБА_1 сталося внаслідок падіння на дроти гілок дерева навантаження яких не витримала опора. При цьому суд вказував, що такі обставини не свідчать про фактичну наявність 18.06.2017 року на території міста Маріуполя (у тому числі Лівобережного району) надзвичайних чи стихійних явищ, що згідно чинного законодавства виключало б відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки.

А відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України Про торгово-промислові палати форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Перелік форс-мажорних обставин також наведений у зазначеній нормі.

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати").

Таким чином, підтверджень обставин непереборної сили з боку відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» суду не надано.

Судом були перевірені й доводи відповідача про те, що АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не несе відповідальності за спричинену шкоду через те, що падіння опори сталося через неналежне невиконання обов`язків співвідповідачем ЖКП Маріупольської міськради «Азовжитлокомплекс». Суд не погодився з такою позицією, оскільки за загальними приписами ст.24 Закону України «Про електроенергетику» електропередавальні організації зобов`язані забезпечити належний технічний стан та організацію експлуатації об`єктів електроенергетики. Крім того, суд враховував, що шкода спричинена внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що само по собі передбачає відповідальність незалежно від наявності вини.

Отже, колегія суддів не може не погодитися, що в результаті перевірки доводів сторін, обставин и справи і докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що відповідальність за спричинення матеріальної шкоди майну позивача має нести АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

Розмір завданої шкоди, визначеної судом, що підлягає відшкодуванню, відповідачем не оспорюється.

За таких обставин вбачається, що висновки є правильними, відповідають обставинам справи, в апеляційній скарзі відповідачем не спростовані. З посиланням в апеляційній скарзі на позицію Верховного суду в постанові від 04.09.2019 року по справі №200/22129/16-ц неможливо погодитися, оскільки обставини в зазначеній справі є іншими.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду, при цьому обставини, на які посилається в обгрунтування скарги відповідач, є аналогічними тим, що вкладені ним у запереченнях проти позову, і які були досліджені судом першої інстанції. Між тим, як вбачається зі справи, розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене рішення достатньо відповідає критеріям обґрунтованості судового рішення.

Порушень процесуального права, які б були підставою для скасування оскарженого рішення, апеляційним судом також не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскарженого рішення, і на висновки суду не впливають, тому в їх задоволенні належить відмовити на підставі статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 30 березня 2021 року.

Головуючий: Є.Є. Мальцева

Судді В.М. Барков

Т.І. Биліна