Справа № 202/3927/17
Провадження № 2/202/22/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнко Д.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_8 про збільшення частки у праві спільної часткової власності, встановлення порядку користування та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача за первісним позовом.

ОСОБА_9 звернулась до суду з позовною заявою. Враховуючи останні зміни позовних вимог, просила суд збільшити на 20 відсотків свою частку у праві спільної часткової власності у домоволодінні АДРЕСА_1 , тим самим визнати, що загальний розмір її частки становить 7/10 у праві спільної часткової власності вказаного домоволодіння на підставі ч. 3 ст. 357 ЦК України, та встановити порядок користування ним. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач та ОСОБА_6 є власниками спірного домоволодіння по 1/2 частині відповідно. 1/2 частина домоволодіння належить позивачу на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_10 . Так, за усною згодою попередніх власників 1/2 частини будинку - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позивачем було проведено якісні поліпшення спірного будинку, до відчуження його частини ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , у зв`язку із чим вартість будинку зросла на 149 652, 00 грн. Доказами на підтвердження усної згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вчинення відповідних поліпшень, на думку позивача, є те, що маючи доступ до домоволодіння, останні не вчиняли будь-яких дій щодо зупинення ремонтних робіт та відсутність скарг від співвласників до компетентних органів щодо факту проведення будівельних робіт.

Повністю заперечуючи проти заявлених позовних (уточнених) вимог зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано відзив, за змістом якого вказано, що ні письмової, ні усної згоди на проведення ремонтних робіт/поліпшень вони позивачу не надавали. Крім того, зазначили, що одноособове, без їхньої згоди, як співвласників, проведення позивачкою ремонтних робіт будинку не має наслідків збільшення позивачкою корисної площі будинку, що є передумовою для застосування ч. 3 ст. 357 ЦК України.

ОСОБА_6 повністю заперечував проти заявлених вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Представник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала проти вимог первісного позову, проти зустрічного позову не заперечувала.

І.І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача за зустрічним позовом.

ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою за змістом якої просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення у домоволодіння АДРЕСА_1 . Заявлена вимога була обґрунтована тим, що він з 2017 року є співвласником спірного домоволодіння разом із ОСОБА_3 , яка замінила замки у будинку, на його вимоги щодо надання ключів та впустити його до будинку відмовляє.

Представник відповідача за зустрічним позовом зазначив, що відповідачці ОСОБА_3 не було відомо, що ОСОБА_6 є співвласником спірного домоволодіння, у зв`язку із чим не надала останньому можливості доступу до будинку.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

13.06.2017 до канцелярії суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю та скасування свідоцтв про право на спадщину за законом.

20.07.2017 ухвалою судді Індустріального суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. відкрито цивільне провадження.

08.09.2017 задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на 1/2 частину домоволодіння.

05.10.2017 подано зустрічну позовну заяву, ухвалою суду об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

04.12.2017 подано уточнення до первісного позову, яка ухвалою суду від 04.12.2017 залишена без розгляду.

30.01.2018 подано заяву про зміну підстав позовних вимог за первісним позовом та залишення без розгляду вимог щодо визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину.

19.04.2018 подано відзив на заяву про зміну підстав позовних вимог за первісним позовом.

23.01.2019 цивільна справа була прийнята до провадження суддею Індустріального районного суду м. дніпропетровська Кухтіним Г.О. у зв`язку із тимчасовим відстороненням судді Зосименко С.Г. від здійснення правосуддя.

25.06.2019 подано заяву про уточнення первісних позовних вимог, а саме збільшення частки, встановлення порядку та залишення без розгляду вимог щодо визнання недійсним договору дарування.

16.09.2019 отримано відзив на уточнену позовну заяву.

15.10.2019 закрито підготовче, справа призначена до розгляду по суті.

Під час розгляду справи судом розглянуті клопотання, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухано позиції сторін.

21.07.2021 ухвалено рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав № 11580144 від 25.10.2013 ОСОБА_9 є власником 1/4 домоволодіння, а саме будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.10.2013.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав № 31935270 від 30.12.2014 ОСОБА_9 є власником 1/4 домоволодіння, а саме будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2014.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 30.12.2014 ОСОБА_9 була власником 1/2 (1/4+1/4) будинку АДРЕСА_1 .

В подальшому, а саме 30.08.2017 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2014, на підставі якого було зареєстровано право власності на 1/4 частину домоволодіння за ОСОБА_3 , було скасовано.

Інші 1/2 частини, станом на 31.05.2017, відповідно до інформаційної довідки №88484580 з Державного реєстру речових прав, належали по 1/4 частині ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом.

В подальшому 1/2 частина (по 1/4 відповідно), яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були відчужені на користь ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 07.07.2017.

У відповідності до висновку ДОП СП Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції від 10.08.2017 встановлено, що 01.08.2017 в черговій частині Індустріального ВП ДВП зареєстровано заяву ОСОБА_3 , в якій остання просить прийняти міри реагування до ОСОБА_6 , який 01.08.2017 намагався проникнути на територію домоволодіння, а саме будинку АДРЕСА_1 .

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 були проведені ремонтні у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними договором, актами та не заперечувалось відповідачами по справі.

ІV. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Платіжні документи, що підтверджують оплату комунальних послуг по будинку АДРЕСА_1 , які були подані разом із першою позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю, як доказ постійного володіння та користування спірним домоволодінням, судом відхиляються з огляду на подальшу зміну підстав позову ОСОБА_3

V. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Позивач за первісним позовом просила суд збільшити на 20 процентів свою частку у праві спільної часткової власності у домоволодінні АДРЕСА_1 , чим визнати, що загальний розмір її частки становить 7/10 у праві спільної часткової власності вказаного домоволодіння на підставі ч. 3 ст. 357 ЦК України, та встановити порядок користування ним.

Так, частиною 1 ст. 355, 356 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1 ст. 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна - ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Таким чином, для зміни (збільшення) часток у праві спільної часткової власності необхідна безумовна згода усіх співвласників, які були такими на час вчинення відповідного поліпшення, при цьому ця згода повинна бути належним чином оформлена.

Так, вимоги про зміну часток у спільній частковій власності на нерухоме майно можуть бути задоволені у разі, якщо учасник спільної власності збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників спільної власності. В той же час, позивач за первісним позовом, не надала належних і допустимих доказів про те, що поліпшення спільного майна зроблені нею за особисті кошти за згодою всіх співвласників, яка відповідає формі правочину щодо нерухомого майна відповідно до глави 16 розділу IV ЦК України, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

При цьому, доводи позивача про те, що відповідачам було відомо про проведення ремонтних робіт у будинку, що є доказом погодження таких дій, не ґрунтуються на законі, оскільки поняття «поставити до відома» та «отримати згоду» в розумінні статті 357 ЦК України не є тотожними.

Так, статтею 357 ЦК України, яка регулює визначення часток у праві спільної часткової власності, передбачено не повідомлення про проведення робіт, а згода всіх співвласників майна на таке поліпшення, що за своєю сутті є різними поняттями. У даному випадку згода співвласників має характер правочину, оскільки породжує у іншого співвласника право на збільшення частки у спільному майні.

Враховуючи вищевикладене, а саме не доведення позивачем обставин щодо вчинення поліпшення спільного майна за особисті кошти, відсутністю згоди інших співвласників, що має відповідати формі правочину щодо нерухомого майна відповідно до глави 16 розділу IV ЦК України, беручи до уваги додатково той факт, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2014, яким за позивачем було визнано право власності на 1/4 частину спірного домоволодіння, скасовано, вимога позивача про збільшення частки у праві спільної часткової власності, шляхом визнання, що загальний розмір її частки становить 7/10 у праві спільної часткової власності вказаного домоволодіння на підставі ч. 3 ст. 357 ЦК України, задоволенню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача за первісним позовом про встановлення порядку користування спірним домоволодінням з огляду на відсутність жодного запропонованого порядку користування спільним майном.

При цьому зустрічний позов має бути задоволений з огляду на таке.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже вирішуючи спір, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановивши, що позивач за зустрічним позовом є співвласником спірного житлового будинку, та ураховуючи те, що відповідачем за зустрічним позовом створюються перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю, що підтверджується висновком ДОП СП Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції від 10.08.2017 суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог статті 391 ЦК України ОСОБА_6 має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження спірним житловим будинком, а тому суд вважає за можливе здійснити захист порушених прав останнього шляхом його вселення у спірне домоволодіння, співвласником якого він є з ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_5 ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_8 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про збільшення частки у праві спільної часткової власності, встановлення порядку користування.

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), треті особи: ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Усунути ОСОБА_6 перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення у домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору за подачу зустрічного позову у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 липня 2021 року.

Суддя Г.О. Кухтін