Провадження №2/592/74/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Коваль Наталія Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої уточнені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 17.12.2019 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Коваль Н.М. заведена спадкова справа № 46/2019. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, житловий будинок та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , але документи, які посвідчують право власності спадкодавцеві на зазначене нерухоме майно. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1476 приміщення не зданого в експлуатацію: житлового будинку літ. «А-1» із прибудовами, надвірні будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають державним будівельним та пожарним нормам та придатні до подальшої експлуатації. Він звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Коваль Н.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 , однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з чим він не може реалізувати своє право на спадкове майно. Просить суд: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0600 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Представник Сумської міської ради у судове засідання не з`явився, надали відзив на позов.

Третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Коваль Н.М. у судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 04.07.1990 р.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 17.02.1994 р. № 70 «Про передачу в приватну власність земель» ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,06 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 24.11.2003 р.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , спадкоємицею якого за законом була його дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_2 , які прийняли спадщину шляхом спільного сумісного проживання з померлим у одному житловому будинку на момент смерті, але не оформили своїх спадкових прав на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 25.07.2019 р.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Коваль Н.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1476 від 09.03.2021 р. приміщення не зданого в експлуатацію: житлового будинку літ. «А-І» із прибудовами, надвірні будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають державним будівельним, пожежним нормам та придатні до подальшої експлуатації.

Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,5ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 331, 392, 1216, 1218 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Коваль Наталія Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0600 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров