УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року суддя Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області Мушкет О.О., розглянувши заяву представника позивача адвоката Рябошапко Орини Ігорівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС», відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2021 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Разом із позовною заявою надійшла заява представника позивача адвоката Рябошапка О.І., яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» про забезпечення позову, в якій зазначила, що позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості за Кредитним договором №38ДС/039/К10/2006-НВклн від 18.10.2006 року у розмірі 29850,45 доларів США (що еквівалентно на час подання позову 827406,71 грн.) та яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 15286,77 доларів США, що еквівалентно на час подання позову 423724,81 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 13681,68 доларів США, що еквівалентно на час подання позову 379234,28 грн., штрафу у розмірі 882,00 доларів США, що еквівалентно на час подання позову 24447,63 грн. та пені в розмірі 121328,46 грн.

Предметом спору по даній справі є стягнення з боржників грошових коштів в розмірі 948753,17 грн. Вказана грошова сума є досить значною. Недобросовісність та фінансова неспроможність Боржників підтверджується самим фактом виникнення зазначених зобов`язань та не усунення Позичальником та/або Поручителями порушень умов кредитного договору, не сплата суми заборгованості на підставі пред`явленої Кредитором вимоги.

Окрім заявленої суми заборгованості, виникають й інші витрати Позивача, які покладаються на Позичальника (судові витрати (з урахуванням витрат на правову допомогу). А отже, єдиним можливим засобом задоволення вимог Позивача залишається реалізація майна боржників в межах виконавчого провадження з метою виконання рішення суду та погашення заборгованості за рахунок реалізованого майна Боржників.

Однак, існує ризик того, що до винесення рішення суду Позичальник та Поручителі з метою ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором будь-яким чином позбавляться права власності на належне їм нерухоме майно, що призведе в подальшому до неможливості виконати рішення суду.

У заяві також вказує, що є усі наявні підстави вважати що в подальшому Відповідачі будуть вчиняти дії, спрямовані на реєстрацію у належному їм на праві власності нерухомому майні квартирах інших осіб, в тому числі і неповнолітніх, тим самим створюючи перешкоди к продажі квартири, примусовому вмселенні та знятті з реєстраційного обліку у спірній квартирі додатково зареєстрованих осіб, що значно утруднить або зробить неможливим виконання у майбутньому рішення суду.

У відповідності до частині 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, у зв`язку з якими представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, з огляду на наступне.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рокуза№3477-IVзастосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2ст.15 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Згідно наданої суду копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , за ним зареєстровано право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Іпотекодержателем яких є Заявник. Проте, вартості цього майна недостатньо для задоволення позовних вимог, оскільки приблизна вартість такої двокімнатної квартири становить 14000 доларів США, а тому виникає необхідність вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту й на майна поручителя по кредитному договору.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 за ним зареєстровано право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову, так як вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду про стягнення боргу.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 435 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача адвоката Рябошапко О.І. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

Квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Заборонити іншим особам, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, вчиняти будь які реєстраційні дії в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Заборонити іншим особам, будь-яким суб`єктам органам реєстрації місця проживання здійснювати будь-які дії, спрямовані на реєстрацію місця проживання будь-яких осіб у квартирі АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О. О. Мушкет