КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/210/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання судових рішень,

за апеляційною скаргою представника Державної казначейської служби України на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Батрин О.В.,-

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив стягнути: недоплачену одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням складової грошового забезпечення на оздоровлення у розмірі 48 604 грн 00 коп. з урахуванням раніше виплаченої суми відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 року; недоплачену грошову допомогу по інвалідності з урахуванням складової грошового забезпечення на оздоровлення у розмірі 181 008 грн 00 коп. з урахуванням раніше виплаченої суми відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 року; компенсацію втрати частини доходу, а саме невиплатою одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 153 672 грн 63 грн. за період з 07.08.2007 року по теперішній час; компенсацію втрати частини доходу, а саме невиплатою одноразової грошової допомоги по інвалідності у розмірі 535 294 грн 37 коп. за період з 20.08.2007 року по теперішній час; доплату до пенсії з урахуванням складової грошового забезпечення на оздоровлення за період з 07.08.2007 року по липень 2019 року у розмірі 360 071 грн 68 коп.; компенсацію втрати частини доходу, а саме невиплатою пенсії з урахуванням складової грошового забезпечення на оздоровлення за період з 07.08.2007 року по липень 2019 року у розмірі 563 296 грн 64 коп.; витрати, здійснені з поданням позовної заяви та для відновлення порушеного права, а саме проїзних квитків до суду, поштових витрат, в загальному розмірі 1 053 грн 03 коп.; моральну шкоду у розмірі 3 352 грн 00 коп., завдану тривалим невиконанням судових рішень.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку у відшкодування моральної шкоди 3 352 грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до Казначейства, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Рішення суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог до Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем неодноразово оскаржувались дії та бездіяльність певних службових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, і відповідні судові рішення підтверджують наявність наведених позивачем обставин.

Проте повністю зтакими висновками погодитись не можна.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3 352 грн 00 коп., ОСОБА_1 зазначив, що з урахуванням положень ст.ст. 16, 21, 1173, 1174 ЦК України шкода завдана з вини ДВС відшкодовується державою у випадках визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними, що підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року справа № 160/2620/19, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно положень ст.ст. 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Отже особою, яка має відповідати за завдану шкоду в спірних правовідносинах, є відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який бере участь у справі як відповідач.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 459/274/17.

В матеріалах справи міститься рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року, яким визнано протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стосовно порушення строків перевірки виконання боржником судового рішення боржника у виконавчому провадженні № 57815443 та стосовно порушення строків винесення постанов про накладення штрафів на боржника у виконавчому провадженні № 57815443, не надіслання у виконавчому провадженні № 57815443 стягувачу - ОСОБА_1 , належним чином завіреної копії повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення від 18.03.2019 року № 20.1/57815443/21, не звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням у виконавчому провадженні № 57815443.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведення факту завдання позивачу Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправною поведінкою моральної шкоди.

Утім, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення моральної шкоди на користь позивача з Державної казначейської служби України, оскільки така шкода підлягає стягненню саме із завдавача такої шкоди, а не за рахунок Державної казначейської служби України.

Отже, колегія суддів вважає, що стягнення компенсації моральної шкоди має відбуватись за рахунок Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який є органом державної влади, що завдав шкоди та на якого поширюються правила, передбачені статтею 1173 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 24 вересня 2020 року в частині стягнення моральної шкоди з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України постановлено з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення моральної шкоди з Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Керуючись ст. ст. 362, 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 3 352 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко