КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №756/4384/18 Головуючий у 1 інстанції: Майбоженко А.М.

Провадження №22-ц/824/510/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

10 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

за участю секретарів Телятник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору.

Просив суд визнати недійсним Кредитний договір №014-2008-458 від 28 лютого 2008 року.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 28 лютого 2008 року між ним та ПАТ «Універсал Банк» було укладено Кредитний договір №014-2008-458, відповідно до п. 1.1 якого відповідач зобов`язувався надати позивачеві грошові кошти в сумі 106 600 швейцарських франків, а позивач зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом.

Строк кредитування за Кредитним договором до 10 серпня 2025 року включно.

Умови Кредитного договору є несправедливими, оскільки встановлюють жорсткі обов`язки споживача (п. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на дату підписання Договору).

Згідно п.п. 1.1.1 Кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 29,85 % річних. Така процентна ставка втричі більша, ніж основна кредитна ставка по Кредитному договору (9,95% річних).

Відповідно до п.2.2 Кредитного договору кредитор має право припинити видачу кредиту у разі істотної зміни кон`юнктури кредитного ринку або інших фінансових ринків, якщо такі зміни можуть спричинити істотне погіршення фінансового результату від виконання кредитних операцій за цим Договором для кредитора відносно очікуваного фінансового результату на момент укладення цього Договору.

Вважає, що укладений сторонами Договір є недійсним, оскільки при його укладенні не були дотримані норми п. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню в зв`язку із неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими

ПАТ «Універсал Банк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказало, що посилання позивача на незаконність умов Кредитного договору, які укладено 10 років тому є такими, що спрямовані виключно на уникнення відповідальності та ухилення від виконання зобов`язань. Позивач погодився на умови надання кредиту як на такі, що його цілком влаштовували, про що поставив особистий підпис. Банк не примушував та не нав`язував своїх послуг позивачеві та жодним чином чи способом не спонукав та не вимагав укладення договору. Кредитний договір був укладений з урахуванням домовленостей обох сторін, а на момент укладення договору позичальник не заявляв окремих додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. Уклавши Кредитний договір сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі щодо строку, суми кредитування, процентної ставки і т.д. Договір укладений за домовленістю сторін з досягненням всіх істотних умов договору та згідно з діючим законодавством України. При укладенні Кредитного договору позивачем та відповідачем повністю були дотримані вимоги ст. 203 ЦК України, а як наслідок відсутні підстави для визнання Кредитного договору недійсним, що передбачені ст. 215 ЦК України. Крім того, оскаржуваний Кредитний договір було укладено 28 лютого 2008 року, з яким позивач ознайомився, засвідчив згоду з усіма умовами договору своїм підписом. Однак з позовом до суду звернувся лише у квітні 2018 року, що відповідно до вимог ст. 257 ЦК України є поза межами строку позовної давності.

У судовому засіданні представник АТ «Універсал Банк» Фіногєєв В.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ «Універсал Банк» Фіногєєва В.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

28 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №014-2008-458, відповідно до якого банк надав грошові кошти в сумі 106 600 швейцарських франків строком до 10 серпня 2025 року зі сплатою 9,95% річних за користування кредитом. Цільове призначення кредиту - придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 3-6)

Своїм підписом під Кредитним договором ОСОБА_1 підтвердив, що він був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора.

ОСОБА_1 підписав анкету-заяву позичальника на отримання іпотечного кредиту. (а.с. 102-105)

28 лютого 2008 року сторони підписали Додаток №1 до Кредитного договору №014-2008-458 від 28 лютого 2008 року «Перелік та вартість супутніх послуг, що надаються кредитором та третіми особами і пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту». (а.с. 6)

Також сторонами було підписано Додаток №2 до Кредитного договору №014-2008-458 від 28 лютого 2008 року «Графік платежів». (а.с. 7-8)

За умовами п. 1.1 Кредитного договору розмір відсоткової ставки («базова процентна ставка») становить 9,95%.

Згідно п. 1.1.2 Кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 29,85% річних («підвищена процентна ставка»).

Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору кредитор має право припинити видачу кредиту у разі істотної зміни кон`юктури кредитного ринку або інших фінансових ринків, якщо така зміна може спричинити істотне погіршення від фінансового результату від виконання кредитних операцій за договором для кредитора відносно очікуваного фінансового результату на момент укладення договору.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-1341цс15.

Судом першої інстанції встановлено, що оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; у додатках до кредитного договору та графіку погашення кредиту, які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про звернення позичальника до банку з приводу незрозумілості кредитного договору, несправедливості його умов, неправомірності положень цього договору, порушення прав позичальника як споживача, недостатності наданої банком інформації про умови кредитування.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги про те, що під час укладення кредитного договору було порушено положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль