Справа №:755/2222/21
Провадження №: 2/755/6246/21
УХВАЛА

про передачу позовної заяви за підсудністю

"02" серпня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором, вартості послуг та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м.Києва звернувся представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Тимощук Микола Васильович з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором, вартості послуг та моральної шкоди

Згідно заявлених вимог, представник позивачів просить суд: стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за договором №12 від 08 травня 2019 року про надання платних стоматологічних послуг в розмірі 198 656,65 грн; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_2 суму вартості стоматологічних послуг в розмірі 28 900,00 грн; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі

200 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 15 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року цивільну справу №755/2222/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором, вартості послуг та моральної шкоди передано за підсудністю на розгляд до Козелецького районного суду Чернігівської області

Постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є стягнення суми заборгованості за договором, вартості послуг та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Звертаючись з позовом до суду, представник позивачів зазначив адресу місцезнаходження відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 -

АДРЕСА_1 , що не відносяться до адміністративної території Дніпровського району міста Києва. Дана адреса місцезнаходження відповідача вказана й в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно положень частин 1 та 2 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

За змістом ч. 8 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

В позові зазначено, що лікар здійснював прийом пацієнтів та їх лікування в стоматологічній клініці, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . та за вказаною адресою було укладено договори з позивачами.

Як убачається з долученої до матеріалів позовної заяви копії договору №12 Про надання платних стоматологічних послуг від 08 травня 2019 року, в ньому не зазначено місце виконання договору та місце його укладання, проте вказані реквізити виконавця: АДРЕСА_1 .

Будь-якого договору, стороною якого був би позивач ОСОБА_2 матеріали позову не містять. Посилання на такий договір відсутнє й в змісті позовної заяви.

При цьому в долучених до матеріалів позову копіях Актів прийому-передачі наданих послуг зазначена адреса: АДРЕСА_3 , що також не відносяться до адміністративної території Дніпровського району міста Києва та спростовує доводи позовної заяви щодо місця надання послуг.

За змістом ч.5 ст.28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" судам роз`яснено, що споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів заподіяння шкоди або виконання договору саме за адресою:АДРЕСА_2 .

Як убачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 , долученої до позовної заяви, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Дана адреса зареєстрованого місця проживання позивача вказана й в позовній заяві.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач ОСОБА_2 зазначив своє місце проживання: АДРЕСА_5 . Дана адреса зареєстрованого місця проживання позивача вказана в копії паспорта ОСОБА_2 та не відноситься до адміністративної території Дніпровського району міста Києва.

Отже за правилами підсудності, передбаченими ч.1 ст.27 та ч.5, 8, 16 ст.28 ЦПК України, вимоги позивачів територіально не підсудні Дніпровському районному суду м.Києва, що позбавляє Дніпровський районний суд м.Києва права прийняти дану справу до свого провадження не порушуючи правил підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про зареєстроване місце проживання позивачів та відповідача, враховуючи, що при поданні позовної заяви позивачами обрано альтернативну підсудність, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи до Деснянського районного суду м. Києва - за зареєстрованим місце проживання одного з позивачів - ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 27, 28, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу №755/2222/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором, вартості послуг та моральної шкоди - передати за підсудністю на розгляд до Деснянського районного суду м.Києва (02225, м.Київ, проспект Маяковського, 5В).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: