Справа № 462/7989/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» в особі Львівського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту. Позовні вимоги мотивує тим, що 5 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту № ДК 15-6, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти шляхом здійснення грошового переказу на ім`я клієнта через систему грошових переказів обслуговуючого банку в сумі 15 000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені договором кредиту. У відповідності до п. 2.1 договору кредиту процентна ставка за користування кредитом складає 59 % на рік. Згідно з п. 3.2 вказаного договору відповідач повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі, згідно з графіком погашення кредиту і відсотків в строк до 07.12.2020 року. Факт отримання кредиту підтверджується банківською випискою від 05.12.2019 на суму 15 000,00 гривень. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, провівши розрахунки частково, із запізненням, чим порушив умови договору. Позивач неодноразово надсилав відповідачу ОСОБА_1 листи про невиконання ним умов договору. Згідно з розрахунком, відповідач повинен був повернути тіло кредиту у розмірі 15 000,00 грн., а повернув лише 7 500,00 грн. Проценти за користування кредитом повинен був сплатити у розмірі 8 922,74 гривень, а сплатив 5 169,33 гривень. Загальний розмір боргу становить 11 253,41 гривень, з яких: 7 500,00 гривень тіло кредиту та 3 753,41 гривень відсотки за користування кредитом.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, 5 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №ДК 15-6, відповідно до якого позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти шляхом здійснення грошового переказу на ім`я клієнта через систему грошових переказів обслуговуючого банку в сумі 15 000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки в строк до 07.12.2020.

У відповідності із п. 2.1 договору кредиту процентна ставка за користування кредитом складає 59 % на рік.

Згідно з п.3.2 договору кредиту відповідач повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту і відсотків в строк до 07.12.2020.

Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем і надав відповідачу ОСОБА_1 кошти у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 05.12.2020.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 частково оплатив тіло кредиту у сумі 7500,00 гривень та проценти за користування кредитом 5169,33 гривень, однак порушив умови кредитного договору, в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим позивач неодноразово надсилав відповідачу листи №88 від 22 червня 2020 року та №115 від 21 липня 2020 року про його невиконання умов за Договором кредиту, проте останній продовжує не виконувати умови Договору кредиту.

Таким чином, станом на 10 грудня 2020 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед позивачем.

Відповідно до розрахунку, який надано позивачем, заборгованість за договором кредиту№ДК 15-6 від 05.12.2019 становить 11 253, 41 гривень, з яких: 7 500,00 гривеньтіло кредиту, 3 753,41 гривень відсотки за користування кредитом.

Згідно положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з положенням ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За приписами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом достовірно встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту №ДК 15-6 від 5 грудня 2019 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредит на умовах передбачених договором.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, в порушення умов договору кредиту №ДК 15-6 від 5 грудня 2019 року, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаним вище договором належно не виконував, зокрема несвоєчасно і не в повному обсязі погашав кредит та сплачував проценти за користування кредитними коштами, що має своє відображення у розрахунку боргу по кредитному договору №ДК 15-6 від 05 грудня 2019 року.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за договором кредиту №ДК 15-6 від 5 грудня 2019 року і станом на 10 грудня 2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість, що становить 11 253,41 гривень, з яких: 7500,00 гривень тіло кредиту, 3 753,41 гривень відсотки за користування кредитом.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути із відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» заборгованість за договором кредиту №ДК 15-6 від 5 грудня 2019 року в розмірі 11 253,41 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України і ст.ст.11, 509, 526, 612, 625, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» заборгованість за договором кредиту №ДК 15-6 від 5 грудня 2019 року у розмірі 11 253 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят три) гривень 41 копійка.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» судовий збір в сумі 2102,00 гривень. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» в особі Львівського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України», , знаходиться за адресою: м.Львів, пл.Соборна, буд.12а, кім.53.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: