Єдиний унікальний номер: 2-917/11
Провадження № 8/379/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін В.І., розглядаючи матеріали цивільної справи за заявами ОСОБА_1 від 18.04.2018 та від 12.07.2018 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17.11.2011,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Богуславського районного суду Київської області з даними заявами.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року та постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2020 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ухвали Богуславського районного суду Київської області 08 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 12 липня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі № 2-917/11 за позовом ОСОБА_2 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року ухвалу Богуславського районного суду від 08.07.2020 року скасовано, справу за заявою ОСОБА_1 від 18.04.2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду від 17.11.2011 року у справі 2-917/11 за позовом ОСОБА_2 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020 зазначені заяви були передані для розгляду судді Кіхтенку С.О.

Згідно ухвал від 05.01.2021 заяви суддею Кіхтенком С.О. прийняті до свого провадження та призначені до судового розгляду .

Ухвалами від 13.07.2021 суддею задоволено заяви про самовідвід.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 19.07.2021 № 64 було здійснено повторний авторозподіл справи. Автоматизованою системою документообігу суду виготовлено протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Розпорядженням в.о. голови Богуславського районного суду Київської області Кіхтенко С.О. № 2-917/11 від 19.07.2021 на підставі п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України справу передано до найбільш територіально наближеного до Богуславського районного суду Київської області до Таращанського районного суду Київської області.

27.07.2021 справа надійшла до Таращанського районного суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 справу передано для розгляду судді Зінкіну В.І.

Однак, 03.08.2021 суддею Зінкіним В.І. до вирішення питання про прийняття справи до свого провадження та призначення судового розгляду, подана заява про самовідвід з підстав, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки обставиною, яка унеможливлює його участь в розгляді даної цивільної справи в якості головуючого є те, що дану цивільну справу передано до Таращанського районного суду Київської області розпорядженням в.о.голови Богуславського районного суду Київської області Кіхтенко С.О. № 358/1501/15-ц від 19.07.2021 з порушенням ч. 4 ст. 31 ЦПК України.

Так, справа передана до Таращанського районного суду Київської області, проте найбільш територіально наближеним до Богуславського районного суду є Миронівський районний суд Київської області.

Відповідно до п. 4. ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ у кількох рішеннях наголосив, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом:

суд утворений безпосередньо на підставі закону;

суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції;

суд діє в законному складі.

У справі «Gurov проти Молдови» (№ 3645502, рішення від 11 липня 2006 року) ЄСПЛ визнав порушенням частини першої статті 6 Конвенції розгляд цивільної справи суддею, строк повноважень якого на момент розгляду справи закінчився, але він продовжував виконувати судові повноваження за відсутності будь-яких правових підстав.

Отже, слід вважати, що «суд, встановлений законом» означає наступне:

дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності;

дотримання правил автоматичного розподілу справ;

наявність повноважень у судді;

належний склад суду;

наявність достатніх повноважень для розгляду певної категорії справ.

Отже, справа передана з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Таращанський районний суд Київської області у вказаній справі не може бути «судом, встановленим законом».

В п.114 рішення ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 07.11.2002 зазначено: «Суд нагадує, що, згідно з пунктом 1 статті 6, «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи. Термін «закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 статті 6.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями ч. 1 ст. 40 ЦПК України встановлено, що питання про самовідвід може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заяву судді Зінкіна В.І. про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись статтями 20 ч. 7, 116 ч. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід головуючого судді Зінкіна Володимира Івановича у цивільній справі єдиний унікальний номер 2-917/11 за заявами ОСОБА_1 від 18.04.2018 та від 12.07.2018 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17.11.2011.

Справу передати до канцелярії Таращанського районного суду Київської області для визначення іншого судді використовуючи автоматизовану систему документообігу суду відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяВ. І. Зінкін