Справа № 2-27/11
Провадж.№ 4-с/481/1/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Васильченко Н.О.,

за участю секретаря Асмолової Я.О.,

представника скаржника Кур`ян В.В.,

представника Новобузького районного відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області скаргу адвоката Кур?ян Вікторії Валеріївни діючої в інтересах ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльність Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання зняти арешт,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга від адвоката Кур?ян В.В. діючої в інтересах ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця (начальника) Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Представник заявника адвокат Кур?ян В.В. уточнила вимоги скарги, а саме просила зобов`язати Новобузький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 .

Представник Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко В.О. згоден з уточненими вимогами представника заявника та не заперечував проти задоволення скарги.

Вислухавши думку учасників справи, вивчивши доводи скарги, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.10.2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №2-27/2011, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за нанесену матеріальну шкоду 60000,00 грн. та судові витрати в сумі 720,00 грн.

04.11.2011 року відкрито виконавче провадження №29666528 з примусового виконання виконавчого листа №2-27 від 14.10.2011 року.

26.12.2011 року постановою головного державного виконавця Станкевича В.О. накладено арешт на майно боржника та оголошено про заборону його відчуження.

Відповідно до постанови від 30.102013 року старшого державного виконавця Піскуна В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №29666528 з примусового виконання виконавчого листа №2-27 від 14.10.2011 року встановлено, що у результаті вжитих державним виконавцем заходів не можливо з`ясувати місце проживання боржника, у зв`язку з чим повернено стягувачу виконавчий лист №2-27 виданий 14.10.2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області.

З відповіді Новобузького районного відділу ДВС №10081 від 03.10.2019 року вбачається, що на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист №2-27 від 14.10.2011 року, виданий Новобузьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за нанесену матеріальну шкоду шістдесят тисяч гривень та судові витрати в сумі сімсот двадцять гривень. Виконавче провадження було завершено 30.10.2013 року на підставі п.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з неможливістю встановити місце проживання боржника. Оригінал виконавчого листа направлено на адресу стягувача ОСОБА_2 . Законні підстави для зняття арешту з майна боржника не встановлені.

Згідно відповіді Новобузького районного відділу ДВС №13169/99-36 від 03.09.2020 року на запит від 20.08.2020 року за №1/27/08-20, в період з 31.10.2013 року по 31.10.2016 року для виконання виконавчого листа №2-27/2011, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області 14.10.2011 року, після винесення державним виконавцем постанови від 31.10.2013 року у ВП №29666528 про повернення виконавчого документа стягувачу ( ОСОБА_2 ), повторно для виконання не подавався. Станом на 03.09.2020 року виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-27/2011 у Новобузькому районному відділі ДВС відсутнє.

Відповідно до ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.10.2020 року по справі №2-27/11 (провадження №6/481/23/2020) за заявою ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документа по справі №2-26/2011 від 14.10.2011 року таким, що не підлягає виконанню, заяву задоволено. Визнано виконавчий лист №2-27/2011, виданий Новобузьким районним судом Миколаївської області 14.10.2011 року у справі №2-27/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди таким, що не підлягає виконанню на підставі ч.2 ст.432 ЦПК України.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, при цьому згідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Порядок виконання судового рішення визначений у ч.1 ст.431 ЦПК України - виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, виданого після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно п. 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Відповідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Разом з тим, як вбачається зі встановлених обставин справи, державним виконавцем такі вимоги закону виконані не були, чим порушено право заявника.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба у продовженні арешту майна, тоді як виконавче провадження по примусовому виконанню судового рішення було завершено відповідно до п. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", а виконавчий документ визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно скаржника, підстави для продовження якого на даний час відсутні, неможливість скасування останнього в позасудовому порядку, зважаючи, що скаржник в інший спосіб, крім звернення до суду, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість уточнених вимог представника скаржника.

Керуючись статтями 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 діючої в інтересах ОСОБА_1 , про зобов`язання Новобузький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт - задовольнити.

Зобов`язати Новобузький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення повного тексту ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2021 року.

Суддя Н.О. Васильченко