Справа № 308/5075/20
У Х В А Л А

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

23 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Секереш О.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 21 липня 2005 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 березня 2012 року.

Позивач зазначає, що вона немає можливості самостійно забезпечити належний рівень життя спільних дітей, а відтак вважає, що відповідач ОСОБА_2 , який є батьком дітей, здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в сумі по 2000, 00 грн. на кожну дитину.

В зв`язку з наведеним, з посиланням на приписи ст. ст. 180, 182 СК України просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2000, 00 гривень щомісячно, починаючи з 01.05.2020 року і до досягнення їх повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Заслухавши вступне слово позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Як встановлено судом, 21 липня 2005 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.10.2009 року виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського МРУЮ Закарпатської області.

Під час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.10.2009 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського МРУЮ Закарпатської області та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 05.09.2007 року виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського МРУЮ Закарпатської області.

Як встановлено судом, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2012 року. Неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на вихованні матері ОСОБА_1 , що стверджується рішеннямУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2012 року по справі №2-7261/11.

Також рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2012 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі Ѕ частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з 19 березня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підставою для стягнення аліментів судом було визначено приписи ст. 180 СК України.

Згідно з ч. 3 ст.13ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд звертає увагу на те, що позовна вимога - це прохання позивача до суду, яке наводиться у резолютивній (прохальній) частині позовної заяви. Позовні вимоги відповідають предмету позову.

Позов в цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі,ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предметі з тих самих підстав,або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Особливістю цієї підстави закриття провадження у справі, є те, що для її застосування необхідним є наявність трьох складових у сукупності, а саме: тих самих сторін спору, предмета позову, підстави позову.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Тотожними визнаються заяви, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет заяви, тобто коли заяви повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду (такий правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-1133цс15).

Отже, підставою для закриття провадження у справі є таке, що набрало законної сили рішення, яким вирішено тотожну заяву.

Не вважаються тотожними заяви з тими самими сторонами, якщо відмінні предмет або підстава заяви. При цьому питання про тотожність треба вирішувати не лише за загальними ознаками предмета заяви, але за її конкретним змістом. Не можна вважати тотожною підставою заяви, якщо позивач, пред`являючи її, наводить факти, які мають юридичне значення, які не аналізувалися в раніше ухваленому рішенні.

Як вбачається із рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2012 року, яке набрало законної сили 03.04.2012 р., ОСОБА_1 зверталася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини його доходу щомісячно, починаючи з березня 2011 року, а також аліментів в розмірі 350 грн. на її утримання до 09.10.2012 року (до досягнення дитиною трьох років).

Отже у даній справі, що перебуває на розгляді, предметом позову є така ж сама матеріально-правова вимога - стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ті ж самі сторони, і з тих самих підстав заявлена позовна вимога.

Звертаючись повторно з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей , позивач ОСОБА_1 фактично дублює предмет позову - вимогу (стягнення аліментів на утримання дітей ) та підстави позову (ст. 180 СК України).

Отже, судом встановлено, що підстави позову у цивільній справі № 2-7261/11 року по якій ухвалено рішення Ужгородським міскрайонним судом від 22.03.2012 року, яке набрало законної сили, і підстави позову заявлені позивачем у цій судовій справі є тотожними.

Отже, для закриття провадження у даній справі наявна така обов`язкова умова як тотожність позовів.

Заявляючи повторно позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів. Проте не посилається на приписи СК України, які регулюють зміну способу присудження аліментів , як на підставу заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд вважає, що провадження по справі слід закрити , оскільки є рішення суду, що набрало законної сили, постановлене по спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. п.3 ч.1 ст.255, 256, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Дата складання повного тексту ухвали 26.03.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца