ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2391/20 Номер провадження 22-ц/814/1115/21Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року у складі судді Зуб Т. О.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року представник АТ «УніверсалБанк» звернувся до суду з вказаним позовом та, посилаючись на невиконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору про надання банківських послуг «Monobank» від 31 січня 2018 року, просив стягнути з останньої заборгованість станом на 23 березня 2020 року в сумі 137 337,01 грн, яка складається із: 136 837,01 грн тіла кредиту та 500 грн заборгованості за пенею та комісією, а також судові витрати в сумі 2 102 грн.

Позов мотивовано тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

31 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2018. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила своїм підписом, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 80 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за наданим кредитом.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року позов АТ «УніверсалБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 136 837,01 грн згідно договору про надання банківських послуг «Monobank» від 31.01.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 2 094,35 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача отриманого та непогашеного тіла кредиту в розмірі 136 837,01 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона дійсно зверталася в банк з метою отримання банківських послуг та підписувала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, а посилання на підписання нею Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг не є доказом отримання кредитних коштів.

Крім того, позивачем не надано копії Кредитного договору та не зазначено про місце знаходження його оригіналу, а тому такий договір укладений з недодержанням письмової форми та є нікчемним.

Зазначає, що вона не реєструвалася на сайтах позивача, не отримувала цифровий підпис, а отже і не могла підписувати жодних документів таким цифровим підписом, а також не отримувала жодних банківських карток.

Суд першої інстанції помилково вважав суму заборгованості за тілом кредиту 136 837,01 грн, оскільки кредитний ліміт на картці був встановлений у розмірі 80 000 грн, про що зазначає сам позивач.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 31 січня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді відновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок, встановленого у розмірі 80 000,00 грн.

До позовної заяви Банк додав витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, затверджені рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» протокол № 33 від 27.09.2017 року (а.с. 8-19).

У заяві позичальника зазначено, що ОСОБА_1 проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою підтвердила, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомилась, погодилась та отримала у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила та зобов`язалась виконувати його умови.

Також у анкеті-заяві від 31.01.2018 ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором та є рівнозначним аналогом її власноручного підпису.

Як вбачається з довідки про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 , з 31.01.2018 відповідачка користувалась кредитними коштами, здійснюючи перерахування на інші платіжні картки, знімаючи готівку в банкоматах, розраховуючись кредитною карткою через мобільний застосунок «Monobank», частково погашала кредит, поповнюючи картку через мобільний додаток Приват24, що свідчить про визнання нею кредитного зобов`язання.

Станом на 30.05.2019 прострочення зобов`язання відповідача із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення підпункту 5.16. пункту 5 Розділу II Умов відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 30.05.2019 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідачка своє зобов`язання не виконала.

На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену тарифами.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 23.03.2020 заборгованість складає 264 927,13 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 136 837,01 грн, заборгованість за пенею та комісією 128 090,12 грн (а.с. 6), з яких позивач просив стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 136 837,01 грн та заборгованості за пенею та комісією у сумі 500,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти АТ «Універсал Банк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, кредитор має право вимагати виконання зобов`язання у будь-який час, тому суд визнав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 136 837,01 грн заборгованості за тілом кредиту.

В частині відмови у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 500 грн рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до частини другої статті 509, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Такий правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010.

На доведення факту укладення кредитного договору позивачем надано суду для огляду оригінал анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2018, який містить власноручні підписи представника банку та позичальника ОСОБА_1 зі світлокопіями її паспорту та ІПН, а також печатку Monobank ПАТ «Універсал Банк», що свідчить про дотримання сторонами письмової форми кредитного договору та спростовує доводи апеляційної скарги відповідача щодо нікчемності спірного правочину.

Виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника ОСОБА_1 виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту, яке нею належним чином не виконане.

З`ясувавши з достатньою повнотою обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, на підставі якого у сторін виникли права та обов`язки, які мають виконуватись.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів надання кредиту відповідачу відповідно до нормативних документів щодо ведення касових операцій в банках України є безпідставними, оскільки кредит надано шляхом встановлення поновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок, факт використання кредитних коштів позичальником доводиться інформацією про рух коштів по картці з 31.01.2018 по 23.03.2020, даний договір відповідачем в установленому порядку не оспорений, отже, зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Розмір заборгованості за кредитом доведено наявними у справі письмовими доказами: розрахунком заборгованості за договором від 31.01.2018, укладеного між Універсал Банк та клієнтом - ОСОБА_1 станом на 23.03.2020, довідкою про рух коштів по картці 31.01.2018 по 23.03.2020 клієнта ОСОБА_1 та відповідачем не спростовано.

Ліміт кредитування - це межі, у яких дозволено користуватися кредитними коштами, та засіб керування певними ризиками сторін. Встановлений кредитний ліміт не є сталою величиною та може змінюватись, як у бік збільшення, так й у бік зменшення, та не є тотожним розміру заборгованості по кредиту, як помилково вважає апелянт.

За встановлених по справі фактичних обставин колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, та залишає без задоволення апеляційну скаргу відповідача, яка не містить посилання на належні засоби доказування та висновків суду першої інстанції не спростовує.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна