Дата документу 30.07.2021 Справа № 310/2210/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 310/2210/21 Головуючий у 1-й інстанції Троценко Т.А.
провадження № 22-ц/807/2690/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Зазначала, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.11.2019 змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено до стягнення аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Просила змінити розмір аліментів у зв`язку з тим, що їй стало відомо, що відповідач, будучи депутатом Бердянської міської ради, 10.03.2021 подав декларацію про доходи, має постійне місце роботи і постійний досить значний дохід. Визначений у 2019 році судом розмір аліментів є необґрунтованим, несправедливим по відношенню до доньки, таким, що суперечить її інтересам та є істотно меншим, ніж передбачений чинним законодавством України. Просила змінити розмір аліментів, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2021 року відмовлено у задоволені позову.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту покращення майнового становища платника аліментів після 2019 року.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_1 зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичних обставин справи. Звертає увагу суду на те, що у 2014 році при вирішенні питання про розмір аліментів на утримання доньки сторін відповідач не надавав суду відомості про свої доходи і місце своєї роботи, у зв`язку із чим розмір утримання визначався у твердій грошовій сумі, а з листопада 2019 року 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У 2021 році їй стало відомо про працевлаштування відповідача і отримання ним регулярної заробітної плати, у зв`язку з чим вважає за необхідне визначити розмір стягнення у частці від заробітку батька дитини. На підтвердження своїх вимог вона надала суду копію декларації про доходи відповідача, якій суд першої інстанції не дав належної оцінки. Вважає, що знаходження на утриманні відповідача двох малолітніх дітей від іншого шлюбу не є підставою для відмови їй у задоволенні позову. На думку позивачки, суд першої інстанції без достатніх правових підстав відніс до членів сім`ї відповідача його бабу ОСОБА_5 , 1928 р.н. Остання, крім відповідача, має сина, отримує пенсію. В декларації відповідача ОСОБА_5 не зазначена як член його сім`ї, а отже суд безпідставно визнав, що вона знаходиться на його утриманні.

Копія апеляційної скарги і ухвала про відкриття апеляційного провадження отримані відповідачем 05 липня 2021 року.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказав, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.

Вказана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати.

Зі змісту положень статей 181, 192 СК України слідує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно висновку Верховного Суду України, зробленого у постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Судом встановлено, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням суду від 04.11.2014 з батька дитини стягнуто аліменти у розмірі 590 грн. щомісячно

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.11.2019 змінено розмір утримання, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 до 18 років, щомісячно до повноліття дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги про зміну способу стягнення аліментів, ОСОБА_1 посилалася на те, що за офіційними даними, що містяться в декларації про доходи відповідача за 2020 рік, останній має постійне місце роботи, де регулярно отримує заробітну плату. До 2021 року відповідач не надавав відомостей про своє місце роботи і про доходи, через що розмір аліментів на дитину присуджувався у твердій грошовій сумі.

На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви додано копію щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в якій відображено, що ОСОБА_2 протягом 2020 року отримував заробітну плату в ТОВ «РОСТ», є його співзасновником із 50% часткою від загального капіталу; в ТОВ «ЮГТЕХАГРО», в якому має 100% від загального капіталу (а.с.13-21).

За даними декларації відповідач є також засновником ТОВ НВП «ГЕНЕРАЦІЯ», його частка у статутному капіталі становить 100%, та ТОВ «ЮТАКОМПАНІ» із часткою 50% у статутному капіталі, має у власності декілька об`єктів нерухомості, автомобіль, грошові кошти тощо.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Зважаючи на те, що відповідач має постійне місце роботи, де регулярно отримує заробітну плату, є засновником чотирьох господарських товариств, позивачка вправі вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів на утримання доньки сторін, а тому оскаржуване рішення не можна визнати таким, що відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

При вирішенні питання про розмір аліментів на дитину сторін апеляційний суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває двоє малолітніх дітей, народжених в іншому шлюбі, а тому розмір стягнення на ОСОБА_3 з урахуванням цієї обставини необхідно визначати у вигляді 1/6 частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Витрати відповідача на лікування молодшої доньки, надання допомоги іншим родичам не є підставою для порушення прав його старшої доньки на такий рівень життя, який забезпечить їй повноцінний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

На підставі ст.141 ч.13 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1362 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2021 року у цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частко.

Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Бердянського міськрайонного суду Запрорізької області від 21 листопада 2019 року по справі №310/6997/19, стягнувши з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ) на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання чинності судовим рішенням і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 1 362 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська