РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/1760/20

Провадження №: 2/755/2148/21

"01" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.

учасників справа: позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ;

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 основну суму боргу в сумі 3 446 776,96 грн.; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 інфляційні витрати в сумі 979 918,42 грн.; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 % річних від основної суми боргу в сумі 309 643,33; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 15 724,49 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 05.02.2016 року між сторонами укладено договір позики в сумі 127 720 доларів США, на умовах повернення до 05.02.2017 року, на підтвердження цьому відповідач власноруч склав та підписав розписку. Відповідно до курсу НБУ який становив 26,986979 за 1 долар станом на 05.02.2017 року, отже основа сума боргу в гривневому еквіваленті складає 3 446 776,96 грн.

Станом на 03.02.2020 р. відповідач не повернув позивачу борг, та не вчинив жодних дій, спрямованих на повернення боргу.

03 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження.

28 травня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на майно та грошові кошти відповідача ОСОБА_5 , що еквівалентно сумі 4 736 338,71 грн.

23 вересня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС, оплату за проведення експертизи покладено на позивача.

11 січня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

15 лютого 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи.

15 лютого 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, та призначено справу до судового розгляду по суті.

02 березня 2021 року на адресу суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2021 р. зі змісту якої вбачається скаржник просив ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2021 р. у справі № 755/1760/20 про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи-скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання відповідача про призначення повторної експертизи.

11 березня 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2021 р. повернуто особі яка її додала.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, та відповіді на відзив просили прийняти рішення, яким їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, які містяться в матеріалах справи. Крім того, заперечує проти позовних вимог повністю з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, але при цьому не заперечував того факту, що між позивачем та відповідачем існували договірні стосунки на підставі договору позики, але при цьому стверджував, що позивачем пропущені строки позовної давності, а також те, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, обгрунтовуючи свою позицію посиланням на розписку від 25.06.2018 р. написану від імені ОСОБА_4 про отримання грошових коштів від ОСОБА_5 в розмірі 100 тис. доларів США в рахунок погашення боргу.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2016 року між сторонами укладено договір позики в сумі 127 720 доларів США, на умовах повернення до 05.02.2017 року, що підтверджується розпискою від 05.02.21 року.

Факт існування договірних стосунків між позивачем та відповідачем на підставі договору позики від 5 лютого 2016 р. сторонами в судовому засіданні не спростовувався.

В обґрунтування своїх позовних вимог за клопотанням позивача в рамках розгляду справи була призначена судово - почеркознавча експертиза, так -як позивач категорично заперечував факт отримання від відповідача ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості за договором позики 100000 доларів США та написання ( підписання) розписки від 25.07.2018 р.

Відповідно до висновку експерта від 16.12.2020 р. за №СЕ -19/111-20/52003-ПЧ слідує, що підпис у розписці «расписка» від 25 липня 2018 р. біля прізвища « ОСОБА_6 » виконаний не позивачем ОСОБА_4 а іншою особою.

Рукописний напис у розписці «расписка» від 25 липня 2018 р. « ОСОБА_6 » виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою.

На підставі чого твердження представника відповідача про відсутність боргових зобов`язань відповідача ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 у зв`язку з виконанням зобов`язань за договором позики від 5 лютого 2016 року не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Статтею 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Також статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається в розписці сторонами не було встановлено розміру процентів за користування грошовими коштами, але при цьому кошти надавалися у борг у іноземній валюті в зв`язку з чим не має підстав для стягнення інфляційних витрат.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів.

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень представників позивача, позивача , представника відповідача суд прийшов висновку про задоволення позову частково, а саме в частині стягнення заборгованості за договором позики та 3% річних за прострочення зобов`язання.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 79-82,141,258,265, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 625, 612 , 1046,1050 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 446 776 грн. 96 коп. суми коштів за договором позики та 309 643, 33 грн. 3 % річних за прострочення зобов`язання, а всього стягнути 3 756 420 грн. 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 11350 грн. 80 коп. суми коштів по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 9 липня 2021 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 , проживапє: АДРЕСА_2 .

Суддя