УХВАЛА

26 березня 2021 року

м. Київ

справа № 442/4338/17

провадження № 61-1460ск21

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинно проведеної реконструкції будинку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

27 січня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2021 року залишено дану скаргу без руху для усунення недоліків, оскільки в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та судовий збір сплачений не в повному обсязі.

На виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 через представника подав уточнену касаційну скаргу та документ, який підтверджує сплату судового збору.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане судове рішення на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження є відсутність висновку Вкрховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме на те, що суд не застосував висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 442/5915/15-ц, від 21 серпня 2019 року в справі № 569/4373/16-ц та постанові Верховного Суду україни від 08 червня 2016 року в справі № 6-530цс16.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 усунув недоліки не в повному обсязі, оскільки зазначив взаємовиключні підстави касаційного оскарження, наявні правові підстави для продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для визначення підстави касаційного оскарження.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках якщо:

1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко