441/1515/21 2/441/559/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ференц О.І.

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

її представника - ОСОБА_2

та третіх осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Городок за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на будинковолодіння як майно колгоспного двору та на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

14.07.2021р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вона проживає та зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок було зареєстровано в цілому за ОСОБА_5 - її бабусею як головою колгоспного двору і саме останній було видано Свідоцтво на право особистої власності на вказаний житловий будинок. На момент видачі Свідоцтва та реєстрації його в Самбірському МБТІ у колгоспному дворі проживали та були зареєстровані її бабуся, її мама - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_6 , вона та її сестра - ОСОБА_4 .. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батько - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Оформити право власності на вказане будинковолодіння в позасудовому порядку вона не може, оскільки втрачено оригінал свідоцтва про право особистої власності на такий.

Вказувала, що окрім житлового будинку її бабусі також належала земельна ділянка площею 1.3651 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024012, виданого 26.12.2002р.. Це право власності її бабуся отримала на підставі ухвали Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області від 30.11.1995р. «Про затвердження списків осіб, які мають право на середню земельну частку». Вона претендує на визнання за нею права власності на означену земельну ділянку в порядку спадкування за другою чергою за законом. Інші спадкоємці не бажають успадкувати вказану земельну ділянку. Вона пропустила строк позовної давності щодо позовних вимог про визнання права власності на успадковане майно, оскільки не могла відшукати правовстановлюючі документи на земельну ділянку і лише зараз їх поновила. Тому просить суд визнати такі причини пропуску строку позовної давності поважними та такий строк поновити.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами в АДРЕСА_1 як на майно колишнього колгоспного двору, поновити їй строк позовної давності на звернення до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом як спадкоємцю другої черги та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1.3651 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024012, виданого 26.12.2002р. ОСОБА_5 .

В підготовчому засіданні позивач та її представник вимоги заяви підтримали і просять позов задоволити.

Представник відповідача - Городоцької міської ради Львівської області, в підготовче засідання не з`явився, 26.07.2021р. подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав, розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в підготовчому засіданні позов визнали, просять його задоволити, оскільки вони дійсно не бажають виділення їм часток у майні колгоспного двору, а після смерті ОСОБА_5 не бажають приймати спадщини і хочуть, щоб земельну частку (пай) оформила на себе позивач.

Беручи до уваги письмову заяву про визнання позову представника відповідача, заслухавши пояснення позивача, її представника та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 05.07.1989р. (а.с.8-13). Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно довідки Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області № 2301 від 12.12.2019р. станом на 1991 рік ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею на день її смерті у вищевказаному будинку були зареєстровані ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_6 - зять, ОСОБА_4 - онука та ОСОБА_1 - онука (а.с.35). Вказаний факт підтверджується також даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.19).

ОСОБА_6 - батько позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990р., майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991р. № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990р..

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) - положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р., мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи із того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно п.п.1, 2 ст.563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (Розділ VII Спадкове право).

Беручи до уваги те, що спірне домоволодіння відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», частка всіх членів такого, які проживали і були зареєстровані у вказаному будинковолодінні станом на 15.04.1991р. складає по 1/5 частці за кожним із членів колгоспного двору.

Згідно роз`яснень, викладених у підп. «г» п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Оскільки два члени колгоспного двору - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , померли до виділення їхній часток у майні колгоспного двору, станом на день їх смерті є живими інші троє членів такого колгоспного двору - позивач та треті особи у справі, проте останні не бажають виділення їм їхніх часток і просять суд про визнання права власності на будинковолодіння в цілому за позивачкою, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині і визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння як на майно колгоспного двору.

В продовження, ОСОБА_5 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024012 від 26.12.2002р. належала земельна ділянка площею 1.3651 га на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с.36). Вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 721 від 02.12.2002р., яке, в свою чергу, було видано на виконання ухвали Керницької сільської ради народних депутатів № 98 від 30.11.1995р. «Про затвердження списків осіб, які мають право на середню земельну частку» (а.с.38-39) та рішення Городоцької районної ради Львівської області № 156 від 06.04.2000р. «Про затвердження уточнених списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) по Керницькій сільській раді» (а.с.40).

Як вбачається із довідки Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області № 2301 від 12.12.2019р. станом на момент смерті ОСОБА_5 разом з нею були зареєстровані її дочка - ОСОБА_3 , онуки та зять (а.с.35). З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулася її дочка - ОСОБА_3 , третя особа у справі, яка є спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна ОСОБА_5 .. Проте в підготовчому засіданні ОСОБА_3 просить про визнання права на таку земельну частку (пай) за позивачкою, оскільки вона не бажає приймати спадщину після смерті матері.

Листом від 03.06.2020р. державний нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В. повідомив ОСОБА_3 про неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на таку був виданий після смерті ОСОБА_5 (а.с.33).

Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р.. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963р., яка діяла на момент відкриття спадщини ОСОБА_5 , спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом.

Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки онука ОСОБА_5 - позивач ОСОБА_1 , згідно довідки виконкому Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області № 2301 від 12.12.2019р. була зареєстрована і проживала із спадкодавцем ОСОБА_5 на час її смерті, вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а відтак не пропустила строк звернення до суду, оскільки вважається такою, що спадщину прийняла.

Оскільки інші спадкоємці майна ОСОБА_5 в підготовчому засіданні заявили про відмову від своїх спадкових прав на майно спадкодавця, позивач у справі вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , проте не в змозі оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку був виданий уже після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про необхідність визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 1.3651 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024012, виданого 26.12.2002р. ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись п.6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), ст.ст.5, 10, 12, 18, 141, 200, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 як на майно колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 1.3651 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024012, виданого 26.12.2002р. ОСОБА_5 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 341.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Головуюча О.І. Ференц