Справа № 522/5047/21
Провадження № 2/522/6046/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 10.05.2020 року в розмірі 85 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що 10.05.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно умов якого позивач передала відповідачу у позику грошову суму в розмірі 85000 грн. з умовою їх повернення до 10.11.2020 року.

Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на невиконання відповідачем умов повернення грошової суми в строк, зазначений в розписці.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні визнала позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Матерілами справи встановлено, що 10.05.2020 року ОСОБА_1 передала у позику ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 85 000 грн. з умовою їх повернення до 10.11.2020 року, про що між сторонами було складено розписку, копія якої наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_2 прийняла на себе зобов`язання повернути отримані кошти (85000 грн.) в повному обсязі та своєчасно до 10.11.2020 року.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс 14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст.1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Згідно правового висновку, зробленого у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №369/3340/16-ц, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми у борг позичальнику.

Досліджуючи боргову розписку, судом виявлена справжня правова природа укладеного договору позики. Отже, факт отримання грошових коштів відповідачкою підтверджується розпискою від 10.05.2020 року.

В порядку п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Оригінал розписки знаходиться у позивача, який суд оглянув в судовому засіданні.

Як зазначає позивач, що до теперішнього часу кошти в розмірі 85000 грн. повернуто не було.

Відповідач в судовому засіданні пояснила,що кошти не повернула та позов визнала.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи позивач має право вимагати повернення боргу в судовому порядку, яке реалізував, звернувшись до суду.

При таких обставинах, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 10.05.2020 року в розмірі 85 000 дол. США.

Суд приймає до уваги той факт, що відповідач в судовому засіданні визнав позов в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15,16, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 09.12.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий органом 5147 13.03.2019 року, РНОКПП: НОМЕР_4 ) заборгованість за договором позики від 10.10.2019 року в розмірі 85 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 09.12.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий органом 5147 13.03.2019 року, РНОКПП: НОМЕР_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 04.08.2021 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

03.08.21