Справа № 646/8195/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Кузьміної Ю.С., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мангушева Ольга Степанівна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання свідоцтва про на спадщину частково недійсним, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить суд визнати частково в Ѕ частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 870 від 08.08.2016 року на 17/100 часток квартири АДРЕСА_1 , яке видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. Просить визнати частково в Ѕ частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 872 від 08.08.2016 року на 19/100 часток квартири АДРЕСА_2 , яке видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. Також просить суд визнати за нею право власності на 17/200 часток квартири АДРЕСА_1 та на 19/200 часток квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що вона є матір`ю ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті сина відкрилась спадщина, яка складається з17/100 часток квартири АДРЕСА_1 , з19/100 часток квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 заповіту не залишив.Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після його смерті є позивач та його донька - ОСОБА_4 , відповідачка по справі. ОСОБА_3 невчасно дізналась про смерть сина та звернулась до нотаріуса поза межами 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Нотаріусом Мангушевою О.С. було роз`яснено, що позивач може звернутись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.05.2016 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини задоволено і встановлено додатковий строк три місяці. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19.07.2016 року дане рішення районного суду було скасовано та постановлено нове, яким в задоволенні позову було відмовлено. 25.01.2017 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції були скасовані, а позов ОСОБА_3 переданий на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. При повторному розгляді позову Червонозаводським районним судом м.Харкова було прийняте рішення від 19.04.2017 року, яким позов був задоволений та визначено додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.08.2017 року апеляційна скарга була залишена без задоволення, рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.04.2017 року залишено без змін. Рішенням Верховного суду України судової палати Касаційного цивільного суду від 10.09.2018 року касаційна скарга була залишена без задоволення. Після набрання рішенням законної сили позивач через свого представника ОСОБА_10 звернулась до нотаріуса Мангушевої О.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина. З листа нотаріуса Мангушевої О.С. від 08.09.2017р. №716/02-14 стало відомо, що ОСОБА_4 08.08.2016 року надала до нотаріальної контори рішення Апеляційного суду Харківської області від 19.07.2016 року, згідно з яким ОСОБА_3 було відмовлено у визначені додаткового строку для прийняття спадщини. Тому ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на все спадкове майно.Без згоди всіх спадкоємців внести зміни в свідоцтво про право на спадщину неможливо. В добровільному порядку відповідачка відмовляється вносити зміни до свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані вище квартири. 24.03.2017 року між відповідачкою та ОСОБА_5 було укладено договір дарування 17/100 часток квартири АДРЕСА_1 . Крім цього, 12.05.2017 року між відповідачкою та ОСОБА_6 було укладено договір міни 19/100 часток квартири АДРЕСА_2 . Відповідачка, будучи обізнаною про скасування рішення апеляційного суду від 19.07.2016 року, про повторний розгляд позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, скористалась наявністю у неї свідоцтва на право на спадщину і розпорядилась спадковим майном на власний розсуд, порушивши права позивача, як спадкоємця. ОСОБА_3 звернулась до правоохоронних органів із заявою про вказані шахрайські дії відповідачки. 27.11.2018 року було відкрите кримінальне провадження №0000154 за ч. 1 ст.190 КК України, досудове розслідування триває. На теперішній час позивачка, як спадкоємець після смерті свого сина, не має можливості володіти, користуватись та розпоряджатись спадковим майном. Тому вимушена звернутись до суду з цим позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували.

В своєму відзиві на уточнену заяву (т.3 а.с.30-37) відповідачка зазначила, що 11.05.2016 року рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова по цивільній справі № 646/569/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позов ОСОБА_3 було задоволено. Вказане рішення суду першої інстанції не вступило в силу, оскільки відповідачкою була подана апеляційна скарга.19.07.2016 року рішенням апеляційного суду Харківської області було скасовано рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова 11.05.2016 року та відмовлено позивачу ОСОБА_3 у задоволені позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказане рішення вступило в закону силу з моменту його проголошення, про що вказано у його резолютивній частині. Про свій намір подальшого оскарження цього рішення у касаційному порядку позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_10 її не повідомили, ніяких листів щодо його касаційного оскарження відповідачка не отримувала. 08.08.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. на неї, як рідну дочку спадкодавця - ОСОБА_8 , було видано свідоцтва про право спадщину за законом на частку його квартир. Вказані свідоцтва від 08.08.2016 року з дати їх видачі і по теперішній час не скасовані, а тому після їх видачі ОСОБА_4 мала право відчужувати в будь-який спосіб частку квартир, вказану у свідоцтвах. 25.01.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по цивільній справі № 646/569/16-ц касаційна скарга ОСОБА_3 була задоволена частково, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.05.2016 року та рішення АСХО від 19.07.2016 року було скасовано, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Копію вказаної ухвали ВССУ відповідачка не отримувала, про її винесення стало відомо набагато пізніше. Крім цього, 19.04.2017 року рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені та позивачу було визначено додатковий строк - 3 (три) місяці (з дня набрання чинності рішення суду) для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сина ОСОБА_8 . Ознайомившись з усіма судовими рішеннями та ухвалами суду всіх інстанцій по цивільній справі № 646/1079/17, було встановлено, що позивачка та її представник ОСОБА_11 , що приймали участь у розгляді вказаної справи та були в судовому засіданні, не подавали будь-яких заяв, клопотань про накладення арешту чи заборони відчуження вказаного у позові майна в порядку забезпечення їх позову. Свій позов позивачка намагається обґрунтувати також тим, що 17/100 квартири АДРЕСА_1 відчужені на підставі договору дарування, а 19/100 квартири АДРЕСА_2 відчужені на підставі договору міни. Тобто це частки квартири, що не виділені в натурі, не виділені у окрему кімнату, без встановлення порядку користування. Видами вказаного відчуження є дарування та міна, будь-який продаж майна відсутній. Однак, свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2016 року на частку квартир були і зараз є дійсними, вони ніким не скасовані, позивач та її представник їх ніколи не оскаржували в судовому порядку. З урахуванням викладеного просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки зазначив, що позивачка обрала неправильний спосіб захисту своїх прав, що треті особи по справі є добросовісними набувачами, що позивачка пропустила строк позовної давності, а тому просив задовольнити їх заяву про застосування строку позовної давності.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мангушева Ольга Степанівна подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судові засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 6, 7). Відповідачка ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.96).

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на належні йому 17/100 часток квартири АДРЕСА_1 , 19/100 часток квартири АДРЕСА_2 . Викладене підтверджується копією спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.90-204).

Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Із зазначеної вище копії спадкової справи (т.2 а.с.90-204) видно, що заповіт спадкодавець не посвідчував, а тому спадкування здійснюється по закону.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є позивачка ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_4 . Інші спадкоємці першої черги, які б прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується копією спадкової справи.

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_8 . На час відкриття спадщини вона була неповнолітньою (т. 2 а.с. 91). У відповідності до ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Позивачка в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини не звернулася. Однак рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2017 року позивачу визначено додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці (т. 1 а.с. 15-16). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.08.2017 року вказане рішення залишено без змін, тобто набрало законної сили (т. 1 а.с. 17-18).

На підставі вказаного рішення суду позивачка 06.09.2017 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, тобто в строк визначений судом (т. 2 а.с. 153).

08.08.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. відповідачці ОСОБА_4 видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на все спадкове майно, а саме на 17/100 часток квартири АДРЕСА_1 , та на 19/100 часток квартири АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 145, 151).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 року по справі №2-1316/2227/11 зазначено, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Крім того, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2019 року по справі №414/811/17 зроблено висновок про те, що порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Аналогічний висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі №2-1316/2227/11.

Беручи до уваги, що у зв`язку з видачею відповідачці зазначених вище свідоцтв про право на спадщину було порушено права позивачки ОСОБА_3 на спадкування, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вказаних вище свідоцтв частково, тобто в Ѕ частині недійсними, як просить в своїй позовній заяві позивачка. При цьому суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Позивачка не просить визнати вказані свідоцтва недійсними в цілому, так як вважає, що в іншій їх частині вони видані правомірно, бо відповідачці повинно бути видано такі свідоцтва на Ѕ частину спадкового майна.

З урахуванням викладеного, суд визнає частково в Ѕ частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №870 від 08.08.2016 року на 17/100 часток квартири АДРЕСА_1 , яке видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. Також суд визнає частково в Ѕ частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №872 від 08.08.2016 року на 19/100 часток квартири АДРЕСА_2 , яке видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С.

Посилання представника відповідача на те, що строк позовної давності пропущено, не відповідають дійсності. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Вказані вище свідоцтва були посвідчені нотаріусом 08.08.2016 року. Із матеріалів спадкової справи видно, що про вказані свідоцтва позивачці стало відомо від нотаріуса 06.09.2017 року, коли вона звернулася до нього з заявою про прийняття спадщини і 08.09.2017 року направив їй про це листа (т.2 а.с.164). Уточнений позов, який є предметом даного розгляду, подано до суду 04.09.2019 року, тобто в межах 3-х річного строку позовної давності, а отже строк позовної давності позивачка не пропустила.

Відповідно до ст.ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав зазначені в ст.16 ЦК України. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Визначаючи конкретний спосіб захисту прав позивачки суд бере до уваги, що після визнання судом частково недійсним зазначених вище свідоцтв про право на спадщину за законом, позивачка позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом.

Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.22-30,156-163) 17/100 часток квартири АДРЕСА_1 відповідачка подарувала 24.03.2017 року ОСОБА_5 . 19/100 часток квартири АДРЕСА_2 за договором міни від 12.05.2017 року відповідачка передала ОСОБА_6 , а остання за договором міни від 24.04.2018 року передала ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залучені до справи як треті особи, бо в спорі щодо спадкування після смерті ОСОБА_8 вони не є спадкоємцями. Разом з тим, в позовній заяві не заявлені позовні вимоги щодо укладених відповідачкою договорів з третіми особами з приводу вказаного спадкового майна, а також з приводу договору міни між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Вказаним спростовуються посилання представника відповідача на те, що в даній справі вказані вище особи повинні були бути залучені позивачем в якості відповідачів, а не третіх осіб.

Суд бере до уваги, що свідоцтва про право на спадкування, на підставі яких відбулося відчуження часток квартир, визнані судом частково недійсними. Конкретний спосіб захисту залежить від права і від характеру його порушення. Позивачем обрано ефективний спосіб захисту своїх прав шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки при визнанні правочину недійсними застосовуються наслідки його недійсності. В даному випадку достатньо визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом для захисту її прав. Позивач не може для захисту своїх прав скористатися віндикаційним позовом про витребування частини квартир з чужого незаконного володіння, так як за нею не визнано право власності на майно в порядку спадкування за законом і нотаріус нове свідоцтво видати не може.

Беручи до уваги вищевикладене, суд визнає за ОСОБА_3 право власності на 17/200 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також суд визнає за ОСОБА_3 право власності на 19/200 часток квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто суд визнає право власності на половину належного спадкодавцю майна, так як інша половина належить відповідачці, як спадкоємиці.

В відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки суд стягує сплачений позивачем судовий збір по справі в розмірі 1649,70 грн.

Керуючись ст. ст.5, 10-13, 77-84, 89, 141, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.15,16,261,1220,1223,1261,1301 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати частково в Ѕ частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №870 від 08.08.2016 року на 17/100 часток квартири АДРЕСА_1 , яке видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С.

Визнати частково в Ѕ частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №872 від 08.08.2016 року на 19/100 часток квартири АДРЕСА_2 , яке видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 17/200 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 19/200 часток квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 (проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на оплату судового збору у розмірі 1649 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Повне судове рішення складено 05.08.2021 року.

СУДДЯ: