Справа №127/7759/21
Провадження № 2/127/1372/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» в особі Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» в особі Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 26 лютого 2021 року згідно з наказом від 25 лютого 2021 pоку № 14-К позивач був звільнений з посади заступника директора Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство»-«Геосистема» у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

11 січня 2021 року позивач отримав повідомлення про заплановане вивільнення від 30 грудня 2020 року № 22. Повідомлення видане на виконання наказу Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» від 30 грудня 2020 року № 67, в якому міститься, серед іншого, наступне: вручити працівникам повідомлення про наступне звільнення не пізніше 07 січня 2021 року, та запропонувати працівникам, посади яких підлягають скороченню, роботу на інших вакантних посадах.

З урахуванням двомісячного мінімального строку попередження про звільнення та отримання його 11 січня 2021 року, звільнення до спливу цього строку, а саме 26 лютого 2021 року, є грубим порушенням чинного законодавства.

Іншим грубим порушенням є те, що позивачу не запропонували жодної посади, хоча вакансії, що відповідають фаху та досвіду роботи позивача, а саме економіста та менеджера, існували як на той час, так і на сьогодні.

Як зазначає позивач, що всупереч нормам чинного законодавства, посилаючись на положення ст. 49-2 КЗпП України, відповідач не запропонував позивачу іншу роботу, звільнив до спливу двомісячного строку.

Вказані незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань. Позивач втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, відповідач позбавив необхідних засобів для забезпечення не тільки належного, а навіть мінімального рівня життя. Виходячи з цих вимог, моральну шкоду позивач оцінює в сумі, що дорівнює прожитковому мінімуму для працездатних осіб, а саме 2 270,00 грн.

За наведених вище обставин позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17 травня 2021 року директором регіональної філії ДП «УКРДАГП» - «ГЕОСИСТЕМА» Грінчуком В.Г. подано до суду відзив, у якому він просить відмовити в задоволенні позову.

31 травня 2021 року надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить суд відхилити відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, а саме з трудової книжки позивача, що відповідно до наказу № 69-к від 25 червня 2020 року ОСОБА_2 прийнято на посаду менеджера з маркетингу відділу регіональних представників. Відповідно до наказу № 149-к від 30 листопада 2020 року ОСОБА_2 переведено на посаду заступника директора регіональної філії ДП «УКРДАГП» - «ГЕОСИСТЕМА»

Відповідно до наказу ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» № 54 від 25 листопада 2020 року «Про затвердження штатного розпису Регіональної філії ДП «УкрДАГП» - «Геосистема», затверджено та введено в дію з 01 грудня 2020 року штатний розпис у кількості 69 штатних одиниць.

Наказом ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» № 149-к від 30 листопада 2020 року «Про переведення ОСОБА_1 », позивача переведено на посаду заступника директора Регіональної філії ДП «УкрДАГП» - «Геосистема» з 01 грудня 2020 року з посадовим окладом згідно штатного розпису.

30 грудня 2020 року наказом ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» № 67 «Про скорочення штатного розпису Регіональної філії ДП «УкрДАГП» - «Геосистема», у зв`язку з виробничою необхідністю, відсутністю повної забезпеченої діяльності ДП «УкрДАГП» - «Геосистема», для збереження господарської діяльності підприємства та дотримання напрямів діяльності, керуючись ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, нормами кодексу законів про працю України, Положення про регіональну філію ДП «УкрДАГП» - «Геосистема», з 01 січня 2021 року скорочено штат регіональної філії ДП «УкрДАГП» - «Геосистема», в тому числі посада позивача - заступник директора. Відтак, посаду, яку обіймав позивач скорочено вказаним наказом.

30 грудня 2020 року наказом ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» № 68 «Про затвердження штатного розпису Регіональної філії ДП «УкрДАГП» - «Геосистема», затверджено та введено в дію з 01 січня 2021 року штатний розпис у кількості 60 штатних одиниць.

ОСОБА_1 направлено повідомлення від 30 грудня 2020 року № 22 «Про заплановане вивільнення», яким позивача попереджено про наступне звільнення з посади заступника директора на підставі пункту 1 статті 40 КзпП України, яке відбудеться 01 березня 2021 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, в зв`язку зі скороченням штату працівників Регіональної філії ДП «УкрДАГП» - «Геосистема» (наказ ДП «УкрДАГП» від 30 грудня 2020 року № 67). Також позивача повідомлено, що звільнення обумовлено неможливістю переведення на іншу роботу в зв`язку з її відсутністю. Вказане повідомлення отримано позивачем 11 січня 2021 року.

26 лютого 2021 року наказом № 14-К від 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора Регіональної філії ДП «УкрДАГП» - «Геосистема» у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України .

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до положень статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У повідомленні відповідача від 30 грудня 2020 року позивач попереджається про наступне звільнення із займаної посади, яке відбудеться 01 березня 2021 року. При цьому позивача оспорюваним наказам звільнено з 26 лютого 2021 року. Таким чином, вимоги статті 49-2 КЗпП України в частині щодо дотримання двомісячного строку відповідачем не дотримано.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату працівників є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що на момент звільнення відповідачем пропонувались позивачеві усі наявні вакантні посади для працевлаштування.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про визнання незаконним та скасування наказу Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство»-«Геосистема» від 25 лютого 2021 року № 14-К про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Як вбачається з розрахункових листків заробітної плати позивача за грудень 2020 року та січень 2021 року, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 становить 715 грн. 58 коп. (15 141грн. 32 коп.+12050 грн.53 коп.)/(22+16).

З 26 лютого 2021 року (дата звільнення позивача) по 03 серпня 2021 року (дата ухвалення судом рішення у даній цивільній справі) кількість робочих днів становить 107.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується наступним чином: 715 грн. 58 коп. (розмір середньоденної заробітної плати позивача) х 107 (кількість робочих днів) = 76567 грн. 06 коп. Відповідно, таку суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно із ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позовної заяви про стягнення моральної шкоди в розмірі 2 270 грн. 00 коп., яка завдана позивачу незаконним звільненням.

У своїх позовних вимогах позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду саме з Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство», проте з такими доводами суд не може погодитись, адже незаконне звільнення відбулось на підставі наказу, виданого Регіональною філією Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема», тому середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральна шкода підлягають стягненню з останнього.

Крім того, відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду позивач на підставі п. 1. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Поряд з цим, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмір 2 270 грн., як ним зазначено за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, виходячи із ставки 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, суд не може погодитись із обрахунком розміру судового збору, який ним сплачено, адже вказана ставка судового збору застосовується до позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме позовної заяви про відшкодування моральної шкоди.

Даний спір виник між сторонами із трудових правовідносин, тому при сплаті судового збору позивачу слід було керуватись ставками судового збору, щодо позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно, станом на день звернення позивача до суду із вимогою про стягнення моральної шкоди в розмірі 2 270 грн., розмір судового збору складав 908 грн., саме вказаний судовий збір підлягав сплаті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на вище викладене, суд вважає за необхідно повернути частину судового збору позивачу, а саме різницю між сплаченим судовим збором та розміром, який підлягав сплаті, що становить 1 362 грн. (2 270 грн. - 908 грн. = 1 362 грн.).

Сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 49, 81, 82, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» в особі Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовільнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство»-«Геосистема» від 25 лютого 2021 року № 14-К про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема».

Стягнути з Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 76 567 (сімдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят сім) грн. 06 коп.

Стягнути з Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Стягнути з Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути з Регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» - «Геосистема» на користь Держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Повернути ОСОБА_1 частину судового збору в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн., який сплачений згідно квитанції № 58 від 23 березня 2021 року.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач РЕГІОНАЛЬНА ФІЛІЯ ДП «УКРДАГП» - «ГЕОСИСТЕМА», місцезнаходження відокремленого підрозділу: Україна, 21027, Вінницька обл., місто Вінниця, вул. 600-РІЧЧЯ, будинок 25, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 43698134.

Повний текст судового рішення складено 03.08.2021 року.

Суддя О.О. Жмудь