233 № 233/2656/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

за участю секретаря Теліціної О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому зазначила, що вони з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі в період часу з 1984 року по 02 липня 2018 року. Під час перебування у шлюбі за спільні грошові кошти на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2009 року придбали квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої становила 14923 гривні 00 копійок. Після розірвання шлюбу між нею та відповідачем ОСОБА_2 не досягнуто згоди про поділ спільного майна, набутого під час перебування у шлюбі.

Позивачка ОСОБА_1 просить:

-здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та визнання за позивачкою права власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Приймаючи до уваги наведене, на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, оскільки позов визнаний відповідачем ОСОБА_2 , у суду відсутні підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; також відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який уклали 14 квітня 1984 року, а розірвали 02 липня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8-10, 12-15,16).

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 20 березня 2009 року придбали однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 14923 гривні 00 копійок (а.с.4-5,18-19).

Як вбачається з п.1.7 договору купівлі-продажу квартири від 20 березня 2009 року, придбання квартири за цим договором вчинено за письмовою згодою дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (а.с.4-5).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2009 року зареєстроване за ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до звіту про оцінку майна станом на 16 червня 2021 року вартість квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 становить 79625 гривень 00 копійок (а.с.22-24).

В силу ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу.

Відповідно до ст. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст.71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1,2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 придбана сторонами по справі в період шлюбу і є об`єктом їх спільної сумісної власності, беручи до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд дійшов наступних висновків.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього на користь позивачки слід стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 454 гривні 00 копійок (а.с.3).

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не зверталась із клопотанням про повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у суду відсутні підстави для вирішення цього питання під час ухвалення судового рішення по справі. Позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутись до суду із клопотанням про повернення з державного бюджету 50% судового збору в порядку, передбаченому ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст.60, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 СК України, ч.1,2 ст.372 ЦК України, керуючись ст. ст. 2,5,10-13,76-81, 141, 259,263-265,268 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 серпня 2021 року.

Суддя