Номер провадження: 22-ц/813/2454/21
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/24054/20

Номер провадження: 22-ц/813/2454/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Луняченка В.О.об 11 годині 31 хвилині 17 листопада 2020 року, повний текст рішення складений 27 листопада 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на йїї користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 5 000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зі всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дітей після припинення подружніх стосунків, самоусунувся від обов`язку з матеріального утримання дітей. Однак, має матеріальну змогу надавати матеріальне утримання дітям (а. с. 1 4).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

Адвокат Віноградова С.А., діюча від імені ОСОБА_2 , у відзиві на позовну заяву просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі - по 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Посилається на той факт, що він має нестабільний дохід, в нього на утриманні є батьки похилого віку, він не має у власності ані рухомого ані нерухомого майна (а. с. 155 157).

2.3 Позиція позивача щодо доводів відзиву відповідача на позов

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивачка наполягає на стягненні аліментів саме в тому розмірі, який зазначено у позові (а. с. 184 187).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції мотивоване, тим що матеріалами справи доведено матеріальну змогу відповідача сплачувати аліменти у розмірі 5 000,00 грн. на кожну дитину. Виходячи з розмірів доходу відповідача, вказана сума є практично - 1/5 частиною його середньомісячного доходу. Відповідачем не доведено факту перебування на його утриманні батьків похилого віку (а. с. 206 208).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі оскаржує рішення тільки в частині визначення судом розмір аліментів. Просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року у вказаній частині. Ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі - по 2 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) що його середньомісячна заробітна плата становить 1 120 Євро. Тобто, сума аліментів не складає 1/5 частини від середньомісячного доходу, як вказано в рішенні; 2) наявні у справі контракти не є довгостроковими. Відсутні докази того, що після спливу терміну контракту відповідач так саме буде працювати на тих самих умовах. Тому, його дохід цілком правильно вважати тимчасовим; 3) позивачка не працює, намагається покласти обов`язок з утримання дітей тільки на батька; 4) позивачка не довела необхідність стягнення аліментів у запропонованому нею розмірі. Мінімальний розмір аліментів становить на теперішній час 1 198,00 грн.. Тому, він згоден сплачувати аліменти у розмірі - по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно (а. с. 212 216).

2.7 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року залишити без змін.

ОСОБА_1 вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими. Посилається на те, що з роздруківки AT «Укрсиббанк» вбачається рух грошових коштів по рахунку відповідача з 21.03.2020 року по 21.09.2020 року та призначення платежу, а саме - надходження заробітної плати (salary з англійської мови - зарплата) на рахунок відповідача на загальну суму 9 015,56 євро.

Відповідач не довів, що грошова сума в розмірі 9 015,56 євро, отримана ним на протязі 6-ті місяців у 2020 році від компанії «Атлас Сервісес Груп Сайпрес Лтд», з якою укладалися трудові контракти не є його заробітною платою. Також не довів, що у вказаний період він працював за контрактами не за звичним графіком через введення карантину.

З трудового контракту, укладеного між компанією «Атлас Сервісес Груп Сайпрес Лтд» та ОСОБА_2 містяться посилання на доходи відповідача в розмірі 1 120 євро за один місяць, виходячи з заробітної плати в розмірі 2 241 євро за період роботи з 17.08.2020 року по 17.09.2020 року за одним лише трудовим контрактом. За умов роботи відповідача місяць через місяць (один місяць працює за контрактом, один місяць відпочиває) 2 241 євро : 2 місяця = 1 120,50 євро.

Таким чином, при ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріалами справи доведено матеріальну змогу відповідача сплачувати аліменти в розмірі - по 5 000,00 грн. на кожну дитину, оскільки виходячи з розмірів його доходу (9015,56 євро) дійсна сума є практично 1/5 частиною його середньомісячного доходу.

Наприкінці 2020 року ОСОБА_2 ще 2 рази укладав трудові контракти. Дата закінчення останнього трудового контракту і повернення відповідача в Україну - 06.01.2021 року.

Отже, укладення трудових контрактів ОСОБА_2 з тим самим роботодавцем - компанією «Атлас Сервісес Груп» на протязі більше двох років свідчить про постійний характер його роботи і отримання ним регулярних доходів, про що зазначалося у відповіді на відзив відповідача.

Акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 03.12.2020 року є неналежним доказом, оскільки не містить інформації про предмет доказування - стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Крім того, Акт є недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням порядку, встановленого законом: - по-перше, акт не завірений печаткою ЖБК «Малиновський»; - по-друге, відсутність печатки на акті викликає сумнів чи дійсно цей акт підписаний головою ЖБК, або іншою особою; - по-третє, замість засвідчення підпису особи, яка склала акт, головою ЖБК засвідчений факт проживання ОСОБА_5 за адресою - АДРЕСА_1 ; - по-четверте, за містом акту, складеного 03.12.2020 року, є події, які нібито мали місце задовго до складення акту - 2015 - 2017 роки.

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.12.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2020 року.

21.01.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.02.2021 року підготовку справи до апеляційного розгляду в апеляційній інстанції закінчено. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за предметом позову (стягнення аліментів) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

16 квітня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Київським відділом РАЦС ОМУЮ зареєстрований шлюб.

Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час розгляду справи судом сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Діти мешкають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Відповідно до довідки №К4-159700-ф/л від 11.08.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №К4-159729-ф/л від 11.08.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №К4-159735-ф/л від 11.08.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа №32733 від 10.02.2020 року Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 у період з 01.01.2018 року по 17.09.2020 року перетинав кордон України.

Відповідач ОСОБА_2 укладав угоди про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні з ТОВ «Атлас Сервісіс Груп Україна, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: - угода від 28.02.2020 року; - угода від 05.02.2019 року; - угода від 02.01.2020 року; - угода від 11.11.2019 року; - угода від 16.09.2019 року; - угода від 22.07.2019 року; - угода від 20.05.2019 року; - угода від 02.04.2019 року. За вищенаведеними угодами ОСОБА_7 укладав контракти з іноземними роботодавцями період з 2018 року.

З роздруківки AT «Укрсиббанк» вбачається рух грошових коштів по рахунку відповідача з 21.03.2020 року по 21.09.2020 року та призначення платежу, а саме: - надходження заробітної плати (salary з англійської мови - зарплата) на рахунок відповідача на загальну суму 9 015,56 євро.

Встановлено, що згідно останнього контракту (термін роботи серпень 2020 вересень 2020) розмір заробітної плати відповідача в день в середньому становить - 74,70 Євро. Загалом отриманий ним дохід становив 9 015,56 Євро, про що свідчить роздруківка з банківського рахунку.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/непогодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання наявності підстав для стягнення аліментів не оскаржується. Тому, в цій частині законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 180-185 СК України.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено, що прожитковий мінімум становить на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов до вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів не погоджується тільки з вищезазначеними висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів дійшов неправильних зазначених висновків у вказаній частині. Висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 141, 185 СК України) та процесуального (ст. ст. 12, 89, 263, 264 ЦПК України) права, з огляду на наступне.

3.4 Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі та відхилення аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про те, що не можливо стверджувати, що відповідач має постійну роботу, оскільки відповідач працював не за звичним графіком, через введення карантину з графіком місяць через місяць, а контракти не є дострокові, колегія суддів не приймає до уваги.

З роздруківки AT «Укрсиббанк» вбачається рух грошових коштів по рахунку відповідача з 21.03.2020 року по 21.09.2020 року та призначення платежу, а саме - надходження заробітної плати (salary з англійської мови - зарплата) на рахунок відповідача на загальну суму 9 015,56 євро. Таким чином, відповідач не довів, що грошова сума в розмірі 9 015,56 євро отримана ним на протязі 6-ті місяців у 2020 році від компанії «Атлас Сервісес Груп Сайпрес Лтд», з якою укладалися трудові контракти, не є його заробітною платою, а також не довів, що у вказаний період він працював за контрактами не за звичним графіком через введення карантину.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що сума аліментів в загальному розмірі - 10 000,00 грн. щомісячно (по 5000 грн. на кожну дитину) не складає 1/5 частину від його середньомісячного доходу, як зазначено в рішенні, оскільки його середньомісячна заробітна плата складає 1 120 євро (74,70 євро х 30 днів/2 місяця).

Колегія суддів, зауважує, що укладення трудових контрактів ОСОБА_2 з тим самим роботодавцем компанією - «Атлас Сервісес Груп» на протязі більше двох років свідчить про постійний характер його роботи і отримання ним регулярних доходів.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності обґрунтування розміру аліментів саме у розмірі по 5 000,00 грн. на кожну дитину, обов`язок обох батьків утримувати дітей, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (ст. 141 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Враховуючи наведене, відсутність доказів на додаткові витрати, які потребують діти та матеріальний стан відповідача та вищенаведені приписи закону, а також часткове визнання позовних вимог відповідачем, а також, що згідно наявних у справі доказів не спростовано доводи апелянта про те, що сума аліментів в загальному розмірі - 10 000,00 грн. щомісячно (по 5000 грн. на кожну дитину) не складає 1/5 частину від його середньомісячного доходу, оскільки його середньомісячна заробітна плата складає 1 120 євро (74,70 євро х 30 днів : 2), апеляційний суд вважає, що доведеними є позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі - по 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.08.2020 року до досягнення кожною дитиною повноліття.

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є обґрунтованою, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 2, 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального призвело до помилкового визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру аліментів, за вищевказаного обґрунтування.

3.7 Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2020 року - змінити. Викласти другий та третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 (дві тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі - 2 500 (дві тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова