Справа № 2-5899/2009
Провадження № 6/487/254/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Попович В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат по справі №2-5899/2009 за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію, -

ВСТАНОВИВ

21 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відшкодування судових витрат по справі №2-5899/2009 в сумі 10766,00 грн. В обґрунтування заяви зазначила, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа №2-5899/2009. Ухвалою судді від 07.07.2021 року позов було залишено без розгляду за заявою представника позивача. За такого вважає, що має право на відшкодування понесених нею судових витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача. Вважає, що додані до позовної заяви докази є неналежними та позивачем не було надано суду доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 було укладено з ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» договір про постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 . До того ж, за вищенаведеною адресою вона ніколи не була зареєстрована. В обґрунтування заявленої нею суми компенсації зазначила, що у відзиві на позовну заяву нею було надано суду орієнтований розрахунок судових витрат, який складається з наступного: 464,00 грн. судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення; 10302,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

28 липня 2021 року представник АТ «Миколаївобленерго» надала до канцелярії суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, яким просила відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні судових витрат за рахунок позивача в повному обсязі. В обґрунтування позиції зазначила, що зі сторони позивача не було допущено необґрунтованих дій, а лише реалізовано процесуальне право на залишено позову без розгляду. До того, ж відповідачем не було долучено до відзиву на позов орієнтовного розрахунку суми витрат, що є підставою для відмови в задоволенні заявленого клопотання. Окрім того, вважає суму заявлених ОСОБА_1 витрат необґрунтованою та такою, що не відповідає критерію розумності розміру, виходячи з конкретних обставин та фінансового стану сторін. Наголосила на тому, що жодного судового засідання по справі за участю сторін не відбувалося, що підтверджується матеріалами справи, за такого розмір витрат за 4 судових засідання є надуманим.

В призначене судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, якою просив проводити розгляд заяви за відсутності сторони відповідача, вимоги заяви підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд заяви за їх відсутності, в задоволенні заяви просила відмовити з підстав визначних в її клопотанні про зменшення розміру судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

28 травня 2009 року ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» (правонаступником якого є АТ «Миколаївобленерго») звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просили стягнути з відповідача на їх користь борг за недораховану електроенергію в сумі 2235,94 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2009 року позов АТ «Миколаївобленерго» задоволено.

11 січня 2021 року ОСОБА_1 надала до канцелярії суду заяву про перегляд вищенаведеного заочного рішення суду. Ухвалою суду від 28.01.2021 року дану заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 12.02.2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено, скасовано заочне рішення Заводського районного суду від 28 серпня 2009 року. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

10.03.2021 року ОСОБА_1 надала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому визначила попередній розрахунок судових витрат в сумі 12800 грн.

02 червня 2021 року представник позивача надала до канцелярії суду заяву про залишення позову без розгляду.

07 липня 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 надала до канцелярії суду заяву, якою просила здійснити розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала. Проти задоволення заяви представника позивача про залишення позову без розгляду не заперечувала.

Ухвалою суду від 07.07.2021 року позовну заяву було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Надалі, відповідач звернулася до суду з заявою про відшкодування судових витрат в сумі 10766,00 грн.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст.141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Правовий аналіз вказаних положень свідчить, що звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Під зловживанням процесуальними правами законом, у ст.44 ЦПК України, визначено наступне.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони, на які посилається відповідач ОСОБА_1 у свої заяві про відшкодування судових витрат.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц, саме по собі звернення з позовом до суду чи з заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про відшкодування судових витрат, поданій після постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду відповідач просила стягнути судові витрати наслідок необґрунтованих дій позивача. Разом з тим, відповідно до вищевказаних норм сам по собі факт залишення позивної заяви без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежного від обґрунтованості позову.

Відтак, посилання у відповідача на те, що позивач звертаючись до суду із позовною заявою не подав разом з нею належних доказів на підтвердження своїх вимог, суд вважає безпідставними.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Право позивача відмовитися від позову, чи від частини позовних вимог або ставити питання про залишення позовної заяви без розгляду також є безумовним правом позивача. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства особа, яка заявляє вимоги, у тому числі і щодо стягнення судових витрат, має довести як необхідність понесення таких витрат, так і необґрунтованість дій позивача для вирішення питання про їх стягнення.

При цьому, суд не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позовну заяву залишив без розгляду за його заявою, а не через зловживання процесуальними правами.

З такого, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. 55, 124 Конституції України, ст. 44, 141, 142, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат по справі №2-5899/2009 за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В. Щербина