Справа № 202/6455/18
Провадження № 2/202/54/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря Калантаєнко Д.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору Шоста дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, за результатами розгляду якого просив суд визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 . Заявлена вимога обґрунтована неможливістю позивача отримати свідоцтво про право на спадщину. Відмова нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва була мотивована тим, що батькам позивача та відповідача належала квартира на праві спільної власності, спадкоємцями після їх смерті є їхні сини - позивач та відповідач (відповідач - рідний брат позивача по матері, який спадщину прийняв в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України), в зв`язку із чим нотаріус не має права змінювати режим права власності на вказану квартиру. При цьому позивач зазначив, що відповідач останні тридцять років проживає у Російській Федерації, а тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надано, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

21.01.2019 цивільну справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання.

06.06.2019 закрито підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

19.03.2020, 24.04.2020 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення позивача його представника, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

31.03.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 29.01.1968 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб.

У відповідності до копії свідоцтва про право власності на житло від 12.12.1996, виданого Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно із розпорядженням № 3/2548-96, спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

У відповідності до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану відповідач є сином ОСОБА_5 .

За змістом довідки, виданої Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Індустріального району м. Дніпропетровська 28.09.2015 за № 3853, станом на 05.03.2015, за адресою спірної квартири зареєстровані: позивач, відповідач та їх мати.

Станом на 01.0.2018 кількість зареєстрованих осіб у квартирі не змінювалась, що підтверджується довідкою № 11218 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку.

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спірну квартиру, у зв`язку із чим позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтв про право на спадщину на майно.

29.09.2016 нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку спірної квартири, що залишилась після смерті його батька ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що на момент смерті спадкодавця йому належала частка у праві спільної сумісної власності на спадкову квартиру. Спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син померлого позивач. Змінити режим права власності нотаріус не може, тому видати свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вказаної квартири неможливо.

29.09.2016 нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/8 частки спірної квартири, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_5 у зв`язку із тим, що на момент смерті спадкодавця їй належала частка у праві спільної сумісної власності на спадкову квартиру. Спадкоємцями за законом першої черги є син померлої позивач та відповідач. Змінити режим права власності нотаріус не може, тому видати свідоцтво про право на спадщину на 3/8 частки вказаної квартири неможливо.

14.08.2018 нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, яке складається з 3/4 частки спірної квартири, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_5 у зв`язку із тим, що неможливо встановити, якими частками співвласники (батьки сторін) володіли, користувались за життя, та чи були визначені співвласниками за їх життя частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру.

У відповідності до відповіді ГУ ДМС в Дніпропетровській області відомості щодо документування паспортом громадянина України ОСОБА_3 відсутні. ОСОБА_3 документований паспортом громадянина колишнього СРСР.

За змістом відповіді ГЦОСІ ДПС України відомостей про перетинання державного кордону України громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 не виявлено. Інформація у базі даних осіб зберігається протягом п`яти років.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спірне майно було придбано в період шлюбу та до набрання чинності СК України, застосуванню підлягають статті 22, 24, 28 КпШС 1969 року.

Відповідно до статей 22, 23, 28 КпШС України, статті 16 Закону України «Про власність», статей 112, 118 ЦК Української РСР майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, при цьому вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Відносини спадкування спірного майна регулюються правилами ЦК України, оскільки спадщина відкрилася після 01.01.2004.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370 ЦК України, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків, спадщину прийняв, суд вважає за можливе визнати право власності позивача в порядку спадкування за законом на 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 (1/4 частки після смерті батька + 3/8 частки після смерті матері = 5/8 чи 0,625).

В іншій частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частини квартири суд приходить до висновку про відмову, оскільки як встановлено під час розгляду справи відповідач, відповідно до ч. 3 ст. 1286 ЦК України спадщину прийняв, про її відмову не заявив, що підтверджується постановами нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, довідками про зареєстрованих осіб. Стороною позивача не було доведено належним та допустимим доказом (покази свідка, інформаційні довідки, тощо) факту неприйняття спадщини відповідачем, а тому у суду відсутні підстави для позбавлення відповідача права на його частину у спадщині, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_5 .

Додатково слід зазначити, що відомості про відсутність інформації про документування паспортом громадянина України ОСОБА_3 та відомості про не перетинання державного кордону України ОСОБА_3 за останні п`ять років за своєю суттю не можуть свідчити про неприйняття спадщини відповідачем за померлою ОСОБА_5 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов висновку про доведеність позовних вимог частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору Шоста дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.04.2021 року.

Суддя Г.О. Кухтін