Справа № 683/2546/20
24 червня 2021 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.
секретаря Борикіної Л.В.
розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів за правилами загального позовного провадження цивільну справу №683/2546/20, 2/683/254/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , з участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області,про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявленого позову вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4 , однак вони більше п`яти років у квартирі не проживають, витрати по її утриманню не несуть.
Вказує, що у добровільному порядку відповідачі не знімаються з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись квартирою.
В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Якимчук Н.П. подала заяву про розгляд справи у її та позивачки відсутності, просить позов задоволити та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали.
Представник органу опіки та піклування Сторожук О.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує висновок органу опіки та піклування, не заперечує щодо визнання неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування спірною квартирою.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2021 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29 вересня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П., зареєстрованим в реєстрі за №832, а також з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №226055686 від 29 вересня 2020 року.
З моменту набуття права власності на вищезазначену квартирупозивачкою ОСОБА_1 з 29 вересня 2020 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також її неповнолітній син ОСОБА_4 , у ній фактично не проживають та не користуються, витрат по утриманню квартири не несуть, вони не є членами сім`ї позивачки та не пов`язані із нею спільним побутом, однак на час розгляду справи залишаються зареєстрованими у спірній квартирі.
Зазначені обставини підтверджуються: довідками відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №2034/03-27/2020, №2035/03-27/2020 та №2036/03-27/2020 від 21 жовтня 2020 року щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; актом обстеження житлових умов, складеним 05 жовтня 2020 року депутатом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Івонько С.В. у присутності сусідів позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у якому зафіксовано факт не проживання у спірній квартирі відповідачів більше п`яти років.
Відповідно до положень ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок (квартира), садиба.
Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з статтею Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч.1 та ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
За змістом ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Оскільки ОСОБА_1 , як новий власник квартири, не може користуватись своєю власністю у повному обсязі через те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєструвались у вказаній квартирі, однак у ній не проживають, в добровільному порядку не знімаються з реєстрації у цій квартирі, тому порушене право позивачки підлягає захисту в обраний нею спосіб, а саме шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою.
Крім того, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 06 червня 2021 року, у якому орган опіки та піклування не заперечує щодо визнання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування спірною квартирою. Згідно цього висновку неповнолітній ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_3 мають постійне зареєстроване місце проживання у Російській Федерації.
З огляду на викладене, визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , не порушує права останніх, в тому числі і права неповнолітнього ОСОБА_4 , в зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.
Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: