Справа № 310/7507/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі:секретаря судового засідання Бевз О.А.,

представника органу опіки та піклування Садовської О.В.,

представника служби у справах дітей Лузан О.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Бердянську цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , третя особа - служба у справах дітей Бердянської районної державної адміністрації, КУ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року орган опіки та піклування в особі Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , стягнення аліментів на утримання дітей, та з позовом до ОСОБА_7 про позбавлення його батьківських прав на малолітнього ОСОБА_7 , про стягнення аліментів на утримання дитини,

В обґрунтування позову позивач зазначив, що сім`я ОСОБА_1 і ОСОБА_7 проживають на території Дмитрівської сільської ради. ОСОБА_1 має п`ятьох неповнолітніх дітей, відповідач ОСОБА_4 записаний батьком тільки однієї дитини ОСОБА_4 . Діти перебувають на обліку в службі у справах дітей, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах через неналежне виконання батьками своїх батьківських обов`язків, не забезпечення відповідними умовами для проживання, виховання та розвитку. Батьки у 2019 році перебували під супроводом Бердянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, їм неодноразово надавалися консультації, проводилися бесіди, роз`яснення щодо догляду за дітьми, необхідності створення дітям відповідних умов для повноцінного розвитку. Проте позитивних результатів не настало. Відповідно до акту обстеження умов проживання, наданого Дмитрівською сільською радою 07.10.2020 року було встановлено, що в будинку, де проживають відповідачі з дітьми багато бруду, немитий посуд, брудні речі та брудна постільна білизна, стоїть запах тютюнового диму, звареної їжі і запасів продуктів для дітей не має; з побутової техніки є тільки телевізор та старий маленький холодильник. Для виховання та розвитку дітей умови не створені, у дітей не має письмового столу, дитячих книжок, іграшок, відсутній куточок для ігор та виконання домашніх завдань. Подвір`я занедбане, скрізь бите скло, купи бруду. На момент відвідування ОСОБА_1 і її співмешканець ОСОБА_7 перебували у нетверезому стані, пояснили, що вживають спиртне вже два тижні. Через загрозу життю залишити дітей у родині не уявляється можливим. Згідно з розпорядженням голови Бердянської райдержадміністрації від 07.10.2020 №234 «Про негайне відібрання дітей з середовища, яке загрожує життю та здоров`ю» діти були вилучені з сім`ї і направлені до КНП «Бердянське територіальне медичне об`єднання». Відповідачі за місцем проживання характеризуються негативно, не працевлаштовані, ведуть паразитичний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, постійно влаштовують сварки і бійки, ОСОБА_7 в присутності дітей б`є ОСОБА_1 . Така поведінка відповідачів свідчить про вкрай недбале ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування Бердянської районної адміністрації дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав. Просили позбавити ОСОБА_1 і ОСОБА_7 батьківських прав на дітей і стягнути з них аліменти у розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.12.2020 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Комунальну установу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради.

Представник позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що 16.02.2021 року комісією повторно було здійснено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 і ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з актом обстеження сім`я має із побутової техніки телевізор та холодильник, шафу для одягу, стіл, 3 ліжка. В будинку газове опалення. Їжу готують на газовій плиті. В дитячій кімнаті батьки побілили стіни. В будинку замінили 3 вікна на склопакети, поставили нові вхідні двері. В господарстві утримується коза. Але комісія прийшла до висновку, що на теперішній час для виховання та розвитку дітей умови не створені, ведуться ремонтні роботи. Також зазначила, що ОСОБА_1 ніде не працює, ОСОБА_7 перебуває на обліку у центрі зайнятості. Батьки дітей в притулку не відвідували, але спілкуються з ними в телефонному режимі. Представник позивача, посилаючись на висновок органу опіки та піклування просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначила, що дійсно діти були вилучені із сім`ї 07.10.2020 року працівниками сільської ради. В той день вони з чоловіком дійсно перебували у нетверезому стані. Проте діти знаходилися у школі, крім старшого ОСОБА_9 . Вдома у них завжди є їжа для дітей. Вона не працює, але її співмешканець підробляє на різних роботах. До цього він служив в АТО, після звільнення отримував державну допомогу на яку сім`я жила. Діти були забезпечені усім необхідним. Наразі в будинку вони провели ремонт, поставили нові вікна, побілили стіни, залишилося відремонтувати коридор. У будинку є усе необхідне: газове опалення, вбиральня і душ в будинку. Діти завжди чисті і охайні. У господарстві мають кіз, завжди є своє молоко. Навесні садять городину. Дійсно траплялися випадки коли співмешканець, перебуваючи у нетверезому стані, бив її. Такі напади агресії проявляються у нього після контузії. Дітей у притулку вони не відвідували, оскільки через епідемію відвідування заборонені, але вони спілкуються із дітьми в телефонному режимі. Просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 у сьогоднішнє судове засідання не з`явився. Як пояснила ОСОБА_1 він не з`явився через те, що влаштувався на роботу і його не відпустили з роботи. В підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнавав, заперечував проти їх задоволення, але відзиву на позов не подав.

Представник служби у справах дітей Лузан О.П. позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що неповнолітні діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 перебувають на обліку у службі у справах дітей як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах, через те, що батьки дітей зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, свої батьківські обов`язки виконували неналежним чином, не створили для дітей нормальних умов для проживання, навчання, розвитку.

Представник КУ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради в судове засідання не з`явився, пояснень щодо позову не подав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , сільський голова Дмитрівської сільської ради, суду показала, що ОСОБА_1 приїхали до села у 2018 році. З того часу від депутата ОСОБА_11 почали надходити постійні скарги на ОСОБА_1 і ОСОБА_7 що вони зловживають спиртними напоями. 07.10.2020 року вона разом з ОСОБА_12 вирішили відвідати сім`ю ОСОБА_1 . Коли приїхали, то побачили, що ОСОБА_1 і її співмешканець ОСОБА_7 були у нетверезому стані. В будинку був безлад. Вдома був старший син ОСОБА_9 , який пояснив, що не поїхав до ліцею, оскільки йому не дали грошей на проїзд. Інші діти були у школі. ОСОБА_9 розказав, що батьки п`ють вже кілька тижнів. Того ж дня було прийнято рішення про вилучення дітей із сім`ї. Діти були поміщені до дитячої лікарні.

Свідок ОСОБА_12 , головний спеціаліст сільської ради, суду показала, що ОСОБА_1 приїхала з дітьми до села з Більмацького району. Від мешканців села почали надходити скарги про те, що відповідачі зловживають спиртними напоями, діти ходять брудні, голодні. 07.10.2020 року вона разом з головою сільської ради ОСОБА_10 здійснювали обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 . Коли приїхали до будинку, то побачили, що ОСОБА_1 і її співмешканець ОСОБА_7 перебувають у нетверезому стані. З дітей вдома був тільки старший син ОСОБА_9 , який розказав їм, що він відправив вранці братів та сестер до школи, а сам залишився вдома, оскільки йому не дали грошей на проїзд до ліцею. Батьки п`ють вже кілька тижнів. Того ж дня діти були вилучені із сім`ї.

Свідок ОСОБА_13 , син відповідачки, суду пояснив, що з 14 років проживав з бабусею. Наразі проживає в селі Дмитровка Бердянського району. До батьків не їздить. Йому відомо, що його братів та сестру забрали до притулку. До них він не їздив, але вони йому інколи дзвонять. Від сусідів йому відомо, що батьки б`ються, інколи і дітям достається. Проте брати йому про це не розказували. Вважає, що батьки не зможуть дати дітям належного виховання і освіти.

Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с.12-20).

Відповідач ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.13).

Відповідачі разом з дітьми проживають в АДРЕСА_1 .

У характеристиці ОСОБА_1 , виданої сільським головою ОСОБА_10 12.10.2020 року (а.с.26), зазначено, що вона не працевлаштована, веде паразитичний спосіб життя, постійно зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, державну допомогу на дітей витрачає на алкоголь. До виконкому сільської ради неодноразово надходили скарги від сусідів і жителів села щодо негативної поведінки у відношенні з дітьми та в побуті ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

З характеристики ОСОБА_7 виданої сільським головою ОСОБА_10 12.10.2020 року (а.с.28) встановлено, що він не працевлаштований, веде паразитичний спосіб життя, постійно зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки і бійки зі співмешканкою в присутності дітей. Сином ОСОБА_16 не опікується, його вихованням не займається.

15 липня 2019 року і 16 липня 2019 року комісією Дмитрівської сільської ради було здійснено обстеження умов проживання дітей за вказаною адресою ( а.с.24,25). Згідно з актами обстеження встановлено, що речі у будинку розкидані, не має запасів продуктів; є холодильник, в якому не має продуктів; є телевізор. Умови для проживання дітей не створені. У дворі розкидані зламані дитячі іграшки, скло, цвяхи, дошки. Готової їжі для дітей не має. Діти дуже брудні і голодні. ОСОБА_1 перебувала у нетверезому стані. Гроші, яка вона отримує на дітей, як одинока мати, витрачає на спиртні напої.

07 жовтня 2020 року повторно було складено акт обстеження умов проживання сім`ї (а.с.21) і встановлено, що в будинку, де проживають відповідачі з дітьми багато бруду, немитий посуд, брудні речі та брудна постільна білизна, стоїть запах тютюнового диму, звареної їжі і запасів продуктів для дітей не має; з побутової техніки є тільки телевізор та старий маленький холодильник. Для виховання та розвитку дітей умови не створені, у дітей не має письмового столу, дитячих книжок, іграшок, відсутній куточок для ігор та виконання домашніх завдань. Подвір`я занедбане, скрізь бите скло, купи бруду. У господарстві є дві кози. На момент відвідування ОСОБА_1 і її співмешканець ОСОБА_7 перебували у нетверезому стані, пояснили, що вживають спиртне вже два тижні.

07 жовтня 2020 року головою Бердянської районної державної адміністрації видано розпорядження №234 «Про негайне відібрання дітей з середовища, яке загрожує життю та здоров`ю». Діти були вилучені з сім`ї і направлені до КНП «Бердянське територіальне медичне об`єднання» (а.с.22).

За цим фактом Бердянським відділом поліції був складеній адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 184 ч.1 КУпАП. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.11.2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.99).

Згідно із довідкою КНП «Бердянське територіальне медичне об`єднання» від 16.02.2021 року (а.с.97) діти були госпіталізовані до приймального відділення дитячого стаціонару 07.10.2020 року. Діти соматично здорові, без ознак респіраторних захворювань, емоційний стан задовільний. Зовнішній вигляд: шкіряні покриви чисті, нігті не підстрижені, брудні, одяг неохайний та старий. Слідів тілесних ушкоджень не має. Ознак педикульозу чи корости не виявлено. Діти голодні. За час перебування дітей в закладі батьки до дітей не навідували, не телефонували, передачі не привозили та не передавали. 30.10.2020 року діти переведені до «Мирненського обласного центру соціально-психологічної реабілітації».

Відповідно до Акту про відвідування малолітніх дітей матір`ю від 15.02.2021 року ні мати, ні батько дітей жодного разу не відвідували і не телефонували дітям (а.с.96).

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заперечуючи проти позову, суду пояснила, що наразі в будинку вони з чоловіком майже закінчили ремонтні роботи, залишився тільки коридор. У будинку наведено порядок. Діти забезпечені усім необхідним. До притулку дійсно вони не їздили, оскільки через карантин відвідування заборонені, але з дітьми постійно спілкуються по телефону. Діти дуже просять щоб їх забрали додому.

За дорученням органу опіки та піклування комісією було здійснено повторне обстеження умов проживання сім`ї. Так, згідно з актом обстеження від 16.02.2021 року (а.с.100) комісією встановлено, що з побутової техніки сім`я має телевізор та холодильник, шафу для одягу, стіл, 3 ліжка. В будинку газове опалення, їжу готують на газовій плиті. Під час обстеження батьки були вдома, білили стіни в дитячій кімнаті. В будинку були замінені 3 вікна на склопакети, встановлені нові вхідні двері. У господарстві утримується коза. На теперішній час для виховання та розвитку дітей умови не створені. Ведуться ремонтні роботи. ОСОБА_7 перебуває на обліку у центрі зайнятості, отримує державну допомогу. ОСОБА_1 ніде не працює. Зі слів батьків відвідувати дітей у притулку не мають можливості, але спілкуються в телефонному режимі.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Такі ж правові позиції викладені і в статті 171 СК України, якою визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні судом були заслухані думки чотирьох з п`яти дітей, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які суду розказали, що перебувають у притулку з жовтня 2020 року. Батьки до них не приїжджали, але вони їм дзвонять по телефону. Діти зазначили, що їм краще вдома з батьками. Висловили думку, що батьків не треба позбавляти батьківських прав.

Орган опіки та піклування Бердянської райдержадміністрації надав суду висновок №01-36/0758 від 13.10.2020 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 по відношенню до дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та гр. ОСОБА_7 по відношенню до дитини ОСОБА_4 з тих підстав, що батьки самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.32-34). Представник позивача підтримала в судовому засіданні вказаний висновок, вказуючи на те, що відповідачі наразі так і не створив для дітей належних умов для проживання, навчання та розвитку дітей, із заявою про повернення дітей не звертався, а тому є усі підстави для позбавлення обох відповідачів батьківських прав.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В даному випадку, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування від 13.10.2020 року, оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим в цій частині.

Так, судом було встановлено, що відповідачі на комісію для надання своїх пояснень не запрошувалися. Висновок фактично був зроблений на підставі характеристик і актів обстеження умов проживання, які складалися однією і тією ж особою головою сільської ради ОСОБА_10 . Під час складання висновку органом опіки та піклування не були вислухані діти і не була з`ясовувалася думка дітей щодо необхідності позбавлення батьків батьківських прав.

Не наведено у висновку і обґрунтувань того, чи буде позбавлення батьківських прав відповідати якнайкращим інтересам дітей.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, в рішенні у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості;

Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 7 грудня 2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78)". У цьому рішенні також зазначено, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи фактичні обставини справи, приймаючи до уваги право дітей на проживання у сім`ї, враховуючи думки дітей, а також поведінку відповідачів, які не втратили інтересу до дітей, хоча і не відвідували дітей у притулку, але постійно спілкується із дітьми телефоном, вчиняють реальні дії щодо налагодження побутових умов для проживання дітей в сім`ї, здійснили ремонтні роботи в будинку, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів не буде сприяти позитивному результату у долі дітей, який мав би настати після цього, і приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 і ОСОБА_7 батьківських прав та стягнення з них аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у цій справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування в особі Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29.03.2021 року.

Суддя І. П. Прінь