Справа № 1304/2601/12
Провадження № 6/461/62/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого-судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Собко В.В.,

представника заінтересовної особи Канарьової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» звернулось до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником у справі №1304/2601/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 14.04.2008 р.

Подану заяву мотивує тим, що 02 вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»() та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» () було укладено Договір №2303/к/1 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за Кредитним договором №0 від 14.04.2008 року.

Представник заявника в судове засідання не з`явився.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву заперечила, з мотивів необґрунтованості, посилаючись також на мотиви зазначені у додаткових поясненнях та повернення виконавчого документа стягувачу.

ОСОБА_1 подала письмові заперечення(відзив) на заяву, у яких в задоволенні заяви просила відмовити. Вказала, що докази надані заявником, які б підтверджували відступлення заявнику прав вимоги за Кредитним договором №0 від 14.04.2008 р. у справі є неналежними, а тому не можуть бути взяті до уваги судом.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, в тому числі у спосіб передбачений ч. 11 ст.128 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.442 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасника процесу, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступне.

30 квітня 2015 року Галицьким районним судом міста Львова винесено рішення у цивільній справі №1304/2601/12, відповідно до якого позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 14.04.2008 р. задоволено повністю.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року рішення Галицького районного суду міста Львова від 30 квітня 2015 року в частині солідарного стягнення боргу змінено. Позов задоволено частково. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість в сумі 1 246 533, 62 грн.; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 порівну в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 910,00 грн. з кожного судових витрат.

На час розгляду даної заяви суду надана копія постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни від 12.02.2021 року про повернення стягувачу виконавчого документа, виданого на виконання рішення у цивільній справі №1304/2601/12. Водночас, згідно наведеної постанови, виконавчий документ може би повторно пред`явлений для виконання в строк до 12.02.2024 р.

02 вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»() та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» () було укладено Договір №2303/к/1 про відступлення прав вимоги.

За умовами даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за Кредитним договором №0 від 14.04.2008 р.

Вказане підтверджується додатком №1 до Договору про відступлення прав вимоги №2303/к/1 від 02 вересня 2020 року.

Відтак, надані заявником докази є належними та вказують про набуття останнім прав нового кредитора за кредитним договором.

Отже, доводи відповідача та представника стосовно відсутності у матеріалах справи належних доказів на підтвердження доводів викладених у заяві спростовуються копіями наведених та досліджених судом документів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.

Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК); дарування (ч.2 ст.718 ЦК); факторингу (гл.73 ЦК).

Відповідно до ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 у справі №6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц, постанові від 19.02.2020 року у справі № 2-3897/10.

Верховний Суд вказав, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Таким чином, саме вказані нормативні положення, а також правовий висновок Верховного Суду підлягають застосуванню у даній справі. Водночас посилання відповідача (боржника) та представника на іншу практику суду касаційної інстанції не можуть бути підставою для законної відмови у задоволенні заяви та не являються більш релевантними для правовідносин у даній справі, ніж вищенаведений висновок.

Відповідно до стаття 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Враховуючи наведене, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про визнання Договору про відступлення прав вимоги №2303/к/1 недійсним, тому помилковим є посилання ОСОБА_1 на неможливість правонаступництва за даних обставин, а відтак не підставою для відмови у задоволенні заяви заміни стягувача у виконавчому провадженні. Наведені боржником рішення суду касаційної інстанції, не є тотожними правовідносинам у даній справі, а тому не беруться до уваги судом.

За наведених вище обставин, суд прийшов до висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження в особі стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» ().

Керуючись ст.442 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

постановив:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача по виконанню судового рішення у справі №1304/2601/12 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» ().

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.