Справа № 431/1420/13-ц
Провадження № 6/431/12/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 р. Старобільський районний суд

Луганської області в складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

за участю секретаря Чишкали Ю.С.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу від 31.05.2013 року по справі № 2-н/431/126/13, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Старобільського районного суду Луганської області з заявою про видачу дубліката судового наказу від 31.05.2013 року по справі № 2-н/431/126/13.

В обґрунтування заяви зазначено, що судовий наказ було втрачено.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що існують підстави для видачі стягувачу дубліката судового наказу з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що Старобільським районним судом Луганської області 31.05.2013 року видано судовий наказ по справі № 2-н/431/126/13 про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2013 року та до його повноліття.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Згідно з пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року), у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Статтею 431 ЦПК України передбачено, що виконавчий лист, судовий наказ є виконавчими документами.

Суд вважає, що оригінал судового наказу від 31.05.2013 року по справі № 2-н/431/126/13 є втраченим, адже на примусовому виконанні вищевказаний судовий наказ не перебуває.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу.

Керуючись ст.ст. 247, 258, 260, 261, 353-354, Перехідними положеннями ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікат судового наказу від 31.05.2013 р. по справі № 2-н/431/126/13 про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2013 року та до його повноліття.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.В. Форощук