Провадження №6/523/561/21
У Х В А Л А

"30" липня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря Сирф Ю.В.,

заявника (позивача) ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 адвоката Криворучко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 міста Одеси, заяву (клопотання) ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року у справі №2-5450/06,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про зупинення або відстрочення виконання провадження за виконавчим листом №2-5450/2006 виданим 14.04.2021про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на надання правової допомоги 9 200 гривень, у зв`язку із тим, що вищевказана сума і рішення суду оскаржуються в Касаційному цивільному суді (справа № 2-5450/2006, провадження № 61-7187ск21, зареєстрованому 30.04.2021 року.

30.07.2021 року заявник ОСОБА_1 уточнив подане клопотання та остаточно просить відстрочити виконання постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року у справі №2-5450/06 до вирішення Верховним Судом питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року по справі №2-5450/2006.

Обґрунтоване подане клопотання тим, що у провадженні Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 65315423 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5450/2006 від 14.04.2021 року, виданого Суворовським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правову допомогу у сумі 9200 гривень. Разом із тим, ОСОБА_1 являється пенсіонером, однак вимушений працювати на пенсії для того, щоб забезпечувати собі нормальні умови життєдіяльності та утримувати сім`ю. Крім того, на утриманні ОСОБА_1 знаходиться його дружина ОСОБА_3 , яка також є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію, якої недостатньо для забезпечення нормального способу життя. Також заявник зазначив, що постанова Одеського апеляційного суду, на підставі якої було видано виконавчий лист, оскаржується ОСОБА_1 в касаційному порядку. Разом із касаційною скаргою заявником подано клопотання про зупинення дії оскарженої постанови, що свідчить про ризик примусового виконання оскаржуваної постанови ще до моменту вирішення судом касаційної інстанції питання щодо відкриття провадження за касаційною скаргою. Крім того, заявник звертає увагу суду на відсутність ступеня його вини у виникненні спору, оскільки ОСОБА_1 взагалі не знав про існування оскаржуваного ним рішення суду, відповідно не мав ані юридичної, ані фізичної можливості висловлювати в цій справі свої заперечення, в свою чергу апеляційна інстанція не прийняла та не надала оцінку тим доказам, які існували на момент ухвалення рішення, але не були предметом розгляду судом першої інстанції.

У судовому засіданні заявник (позивач) ОСОБА_1 підтримав заявлене клопотання у повному обсязі. Зазначив, що підставами для відстрочення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції є відсутність його вини у виникненні спору, а також його тяжкий матеріальний стан, оскільки він є пенсіонером, вимушений працювати, на його утриманні знаходиться дружина, яка отримує мінімальну пенсію, також просив прийняти до увагу, що він оскаржив у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, оскільки з нею не згоден, а тому наявні підстави для відстрочення виконання рішення.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Криворучко В.О., з`явившись до судового засідання, заперечувала проти задоволення заявленого клопотання про відстрочення виконання постанови суду апеляційної інстанції, надала суду письмові заперечення. Зазначила, що заявник ОСОБА_1 не підтвердив жодними належними доказами свій тяжкий матеріальний стан, а факт того що він є пенсіонером, не може слугувати підставою для відстрочення, оскільки розмір отримуваної ним пенсії може бути значним. Посилання заявника на відсутність його вини у виникненні спору є необґрунтованим, оскільки він по справі має статус позивача, а не відповідача, як того вимагає п.1 ч.4 ст. 435 ЦПК України. Також зауважила на тому, що подача ОСОБА_1 заяви є лише намаганням уникнення обов`язку виконання рішення суду.

Житлово-будівельний кооператив «Центральний-23» не забезпечив явку свого представника до судового засідання, хоча суд вживав заходи для його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою.

Враховуючи обставини того, що фактично заявник ОСОБА_1 просить суд відстрочити виконання постанови суду апеляційної інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу з заявника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , тобто наслідки вирішення заяви ніяким чином не вплинуть на права та інтереси Житлово-будівельний кооператив «Центральний-23», а законодавцем встановлено десятиденний строк для розгляду відповідної заяви, згідно ч.2 ст. 435 ЦПК України, суд вважає за необхідне розглянути подану ОСОБА_1 заяву без участі представника Житлово-будівельний кооператив «Центральний-23».

Фіксування судового засідання здійснювалось технічним записом, відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року у справі №2-5450/06 до вирішення Верховним Судом питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року по справі №2-5450/2006 слід відмовити,з наступних підстав.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є рідною матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкоємства за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року замінено позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , процесуальним правонаступниками, якими є її син ОСОБА_2 та її чоловік заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року: апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року залишено без змін; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у сумі 9 200 гривень.

Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Загризлою В.П. від 05.05.2021 року, ВП № 65315423, відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-5450/2006, виданого 14.04.2021 Суворовським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат за надання правової допомоги в сумі 9 200 грн.

Заявою до начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси від 18.05.2021 року заявник ОСОБА_1 просив зупинити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-5450/2006 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат за надання правової допомоги в сумі 9 200 грн.

Листом від 31.05.2021 року № 23816 державний виконавець повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження.

Згідно Відомостей про рух справи № 2-5450/2006 у Касаційному цивільному суді, станом на 20.07.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано судді.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою судді Касаційного цивільного суду від 28.07.2021 року по справі № 2-5450/2006, продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 796/43/2018.

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання", суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм цивільного та господарського процесуальних кодексів України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони у справі про відстрочення або розстрочення, встановлення або зміни способу й порядку виконання судового рішення, суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, відповідно до ч.3 ст. 77 ЦПК України.

За приписами частини 1 статті 77 ЦПК України, частини 1 статті 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Заявник ОСОБА_1 наводить у своєму клопотанні три підстави, які на його думку унеможливлюють виконання постанови суду апеляційної інстанції: скрутний матеріальний стан, відсутність його вини у виникненні спору, оскарження в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції, на виконання якої видано виконавчий лист.

Суд вважає за необхідне зазначити, що заявником ОСОБА_1 не доведено належними доказами його скрутний матеріальний стан, який може унеможливлювати виконання рішення суду. Факт того, що боржник ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 являються пенсіонерами, взагалі не дає суду можливості оцінити матеріальний стан боржника, а тим баче констатувати його скрутність.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов`язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача. Скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин, тому матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та не є обставиною, що утруднює його виконання.

Також судом не приймаються доводи заявника ОСОБА_1 щодо відсутності вини у виникненні спору, оскільки рішення суду першої інстанції переглядалось апеляційним судом саме за його апеляційною скаргою.

Виходячи з вищевказаного, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Отже, недоведеними є вимоги клопотання (заяви) про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року у справі №2-5450/06.

Також суд, виходячи із пояснень заявника ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні, розцінює подане ним клопотання, фактично як незгоду із прийнятою Одеським апеляційним судом постановою від 03.03.2021 року, яку він оскаржив до Касаційного цивільного суду, та очікує відкриття касаційного провадження, зупинення виконання постанови.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення (п.18 постанови Верховного Суду від 30.01.2020 року по справі № 819/150/17).

За викладених обставин, незгода заявника з постановою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року однозначно не може бути підставою для відстрочення її виконання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Конституція України є основним законом України. Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідност.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими доводи представника ОСОБА_2 адвоката Криворучко В.О. про недопустимість безпідставного відстрочення виконання рішення суду і як наслідок створення занадто або безпідставно привілейованих умов для боржника.

Таким чином, вищенаведені заявником обставини не є підставою для відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року у справі №2-5450/06, в розумінні статті 435 ЦПК України.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви (клопотання) ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року у справі №2-5450/06 до вирішення Верховним Судом питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року по справі № 2-5450/06.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 02 серпня 2021 року.

Суддя: К.О. Далеко