Справа №333/5282/19
Провадження №2/333/70/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2021 року м. Запоріжжя Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Нікуліна О.Є., представника позивача Гриценко О.Ю., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 34 705,84 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що позивач підписав заяву №б/н від 19.10.2007 року, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 6000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак відповідач ОСОБА_1 порушує вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 24.07.2019 року утворилась заборгованість у сумі 34 705,84 грн.

У зв?язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу, та судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25.09.2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

17.11.2020 року позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 24 900,73 грн., та заборгованість за судовим штрафом у розмірі 1495,03 грн.

Представник позивача, який діє на підставі довіреності за № 7050-К-О Гриценко О.Ю., у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що відповідачем особисто підписано Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», яка підписана особисто відповідачем та з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3 % (36% на рік) вказано розміри комісій та штрафів. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істоті умови. Відповідач підписанням Анкети заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З виписки карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, з рахунку вбачається що відповідач користувався грошовими коштами, які отримував через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитну картку «Універсальна» оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий. Можливість зміни умов договору також передбачено розділом ІІ Постанови НБУ №705 від 05.11.2014 року, і саме Банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік) Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк перевипущення картки становить до останнього дня липня 2016 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 10.09.2019 року, тобто строк позовної давності ним пропущено не було.

Відповідач ОСОБА_1 , та його представник ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги у задоволенні позову просили відмовити повністю.

Відповідач пояснив суду, що дійсно ним було підписано анкету заяву та отримано кредитну карту з лімітом 6000 гривень, він користувався кредитною карткою на протязі п?яти років, належно виконуючи зобов?язання. Оскільки відповідач був клієнтом банку і мав пенсійний рахунок, банк знімав з його рахунку суму кредиту за користування лімітом. Згодом позивач почав нараховувати без згоди відповідача штрафні санкції за прострочення сплати за користування карткою. В липні 2016 року закінчився строк дії кредитної картки, після якого відповідач нею не користувався, але банк продовжував нараховувати йому штрафні санкції. 01.11.2019 року відповідачем було отримано від банку смс - повідомлення згідно якого сума боргу становила 39 882,02 гривень. З умовами договору його ніхто не знайомив, відповідач вважає, що договору з банком він не укладав, а лише підписав анкету заяву про надання йому кредитної картки. До того ж на думку відповідача позивачем було пропущено строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог

Судом встановлено, що відповідачем було підписано заяву №б/н від 19.10.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового плату же. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавства порядку.

На підставі п.2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитнми Договором банк здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови), а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Встановлені обставини свідчать про те, що 19.10.2007 року КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали в письмовій формі кредитний договір, обумовивши вартість кредиту, порядок та строки повернення кредитних коштів.

Посилання відповідача на те, що його банк не знайомив з Умовами та Правилами, правового значення не мають. Умов, які дійсно звільняють особу від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідач не зазначив.

Суд відхиляє аргументи відзиву відповідача про те, що вказаний кредитний договір є неукладеним через недотримання письмової форми та недосягнення згоди щодо усіх істотних умов.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207).

Як роз`яснено в п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2018 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК(статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055),статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першоюстатті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1).

Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання декількох документів) і сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, притаманних даному виду договору. Зокрема, порядок повернення кредитних коштів, порядок та розмір нарахування відсотків та їх повернення, відповідальність позичальника, інші умови кредитування та виконання умов договору, в тому числі - відповідальність сторін визначені Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. При цьому твердження відповідача про те, що він не був ознайомлений з Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами спростовується його підписом в анкеті-заяві.

Щодо недійсності кредитного договору, то такі вимоги предметом судового розгляду по даній справі не були і судом не встановлювались.

При визначенні обсягу невиконаних зобов`язань суд виходить з умов Договору, даних особового рахунку позичальника та враховує розрахунок, доданий позивачем до позовної заяви.

З особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що він активно користувався кредитними коштами та здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Що спростовує пояснення відповідача, про те, що після закінчення строку дії картки, липень 2016 року він карткою не користувався

Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростував докази, надані банком щодо цього факту.

Щодо застосування позовної давності, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяць і рік), і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи за кредитним договором № б/н від 19.10.2007 року ОСОБА_1 було надані наступні кредитні картки № НОМЕР_1 дата відкриття 26.09.2007 року - термін дії - 09/11, № НОМЕР_2 дата відкриття 12.10.2009 року термін дії - 09/11, № НОМЕР_3 , дата відкриття 23.04.2013 року термін дії - 07/16.

Судом встановлено, що строк дії картки становить до останнього дня липня 2016 року.

В правовій позиції Верховного суду України, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору.

Як вбачається із вказаного розрахунку заборгованості, останній раз сума погашення заборгованості за наданим кредитом здійснена 24.11.2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач звертаючись з позовом до суду 11.09.2019 року, не пропустив строк позовної давності для захисту порушеного права, який становить три роки.

Таким чином позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.610, 611, 612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, р/р НОМЕР_5 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.10.2007 року у розмірі 26 395 (двадцять шість тисяч триста дев?яносто п?ять) грн. 76 копійок, яка складається з 24 900 (двадцять чотири тисячі дев?ятсот) гривень 73 копійок, та штрафів у розмірі 1495,03 гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (р/р № НОМЕР_6 , ) судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 березня 2021 року

Головуючий суддя Ю.Р. Піх