Справа № 591/3851/21
Провадження № 2-о/591/135/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Скачкової К.А.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в :

07 червня 2021 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаною заявою та просять видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким заборонити йому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з заявницею за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань ближче ніж 1 км до місця проживання (перебування) за зазначеною адресою; особисто і через третіх осіб переслідувати заявницю та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Мотивує заяву тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є колишнім подружжям, що перебували у зареєстрованому шлюбі з 1988 року по 2001 рік. В період шлюбу подружжя проживало за адресою: АДРЕСА_1 . 20 років ОСОБА_3 ніколи у зазначеній квартирі не з`являвся, не проживав в ній, оскільки в цей період перебував у різних шлюбах.

Заявниці відомо про те, що ще до укладення шлюбу з нею ОСОБА_3 вчинив насильницький злочин та 6 років відбував покарання у вигляді позбавлення волі у виправній колонії. За своїм характером ОСОБА_3 агресивний, за спільного життя він застосовував до ОСОБА_1 фізичну силу, схильний до застосування насильства, а тому вона боялася проживати з ним в одній квартирі, знаючи, що це може призвести до тяжких наслідків.

Після чергового розлучення ОСОБА_3 , продавши належне йому в іншому шлюбі житло, вселився до ОСОБА_1 на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року та зареєструвався в ній. Вселення відбувалося у примусовому порядку шляхом виконання виконавчого листа державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

В день вселення відповідача до спірної квартири, що відбулося в денний час 28 липня 2020 року ОСОБА_3 покинув приміщення квартири, проте того ж дня знову прийшов до квартири за адресою: АДРЕСА_1 у нічний час о 23-00 год. та, будучи в стані алкогольного сп`яніння, став сильно стукати у двері до кімнати, в якій закрилася ОСОБА_1 , для того, щоб «розібратися» з нею.

Після виклику працівників поліції та їх прибуття ОСОБА_3 відмовився відкривати двері та придавив ОСОБА_1 до дверей, придушуючи заявницю за шию, чим завдав їй легкі тілесні ушкодження. У медичній документації, крім інших ушкоджень, зазначено, що у заявниці на момент звернення до лікаря стан після удушення.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 серпня 2020 року зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.125 КК України. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань такі відомості внесені підрозділом дізнання Сумського відділу поліції 22 серпня 2020 року.

Як наслідок у позивачки стався нервовий стрес, різко піднявся тиск до 200 одиниць, вона кілька днів не могла встати навіть для того, щоб пройти медичний огляд та звернутися до поліції із заявою про вчинення кримінального проступку.

На даний час кримінальне провадження перебуває у Сумському районному управлінні ГУНП у Сумській області та провадження за кримінальним проступком триває.

Після вселення ОСОБА_3 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом про стягнення із заявниці моральної шкоди, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 50000 грн. за те, що вона відмовилася добровільно виконати судове рішення.

Після вселення до квартири ОСОБА_3 систематично вчиняє щодо ОСОБА_1 домашнє насильство - залякує, щоб ставила собі свічку за упокой, щоб вона ходила та оглядалася, він залякав ОСОБА_1 так, що вона не може вийти зі своєї кімнати та навіть ходить у туалет у відро, оскільки боїться вийти з кімнати, щоб ОСОБА_3 не завдав їй тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 дуже голосно включає музику, яку не вимикає до ночі, вмикає у кімнаті та коридорі світло, яке постійно горить для того, щоб ОСОБА_1 нараховувалася якомога більша сума за користування послугами електроенергії, намагається вступити у конфлікт з нею.

Також ОСОБА_3 після того як сходить у туалет, не змиває свої фекалії та розмазує їх по унітазу, а іноді й у ванній кімнаті.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції для вжиття відповідних заходів, проте працівники поліції у разі їх виклику щодо таких дій або відмовляються заходити до туалету для фіксації зазначених дій або відмовляються зафіксувати такі дії документально.

ОСОБА_3 перевіз до квартири всі речі, які назбирав протягом свого життя та заставив квартиру меблями так, що у ній неможливо пройти та нормально проживати, при тому, що ОСОБА_1 є інвалідом з опорно-рухового апарату та їй таким чином створені перешкоди у руху.

Починаючи з дати вселення - тобто біля одного року, ОСОБА_3 жодного разу не сплатив за користування житлово-комунальними послугами, якими постійно користується та повідомив ОСОБА_1 про те, що він й надалі не збирається їх сплачувати, поки вона не купить йому окремої багатокімнатної квартири.

21 травня 2021 року ОСОБА_3 знову вчинив щодо заявниці домашнє насильство - ображав її та виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, з силою штовхнув ОСОБА_1 , від чого вона впала та вдарилася, позривав всі крани, які знаходяться у квартирі, намагався пошкодити інше майно ОСОБА_1 - бив по дверям та меблям, намагаючись завдати тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , яка закрилася у своїй кімнаті та не заспокоювався до приїзду працівників поліції.

В результаті зазначених дій працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП від 21 травня 2021 року - домашнє насильство, який направлений до Зарічного районного суду м. Суми.

Крім того, щодо ОСОБА_3 21 травня 2021 року складено тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника строком на 10 діб, тобто до 31 травня 2021 року.

В результаті падіння від штовхання з боку ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_1 впала та отримала наступні тілесні ушкодження - забій обох колінних суглобів та обох ліктьових суглобів, забійні садна обох передпліч та колінних суглобів, що вбачається з консультативного висновку спеціаліста від 24 травня 2021 року.

Не зважаючи на наявність тимчасового заборонного припису ОСОБА_3 продовжував проживати у квартирі ще декілька днів та лише після звернення ОСОБА_1 до відділу поліції з відповідним повідомленням покинув квартиру та до 31 травня 2021 року був відсутнім.

04 червня 2021 року ОСОБА_1 повністю пошкодив всі крани у квартирі, спричинивши неможливість користування водовідведенням, неможливість сходити до туалету взагалі через відсутність зливу, тобто продовжив вчинення економічного домашнього насильства щодо ОСОБА_1 та завдав їй матеріальну шкоду, адже для відновлення системи водопостачання слід сплачувати за послуги сантехніка, викликати його тощо.

Зазначені дії були зафіксовані дільничним інспектором поліції.

На даний час ОСОБА_3 є особою пенсійного віку, їй виповнилося 63 роки. У неї дуже поганий стан здоров`я - відповідно з довідкою МСЕК від 18 лютого 2013 року заявниця є інвалідом 2 групи з ураженням опорно-рухового апарату загального захворювання- вона потребує постійного лікування та реабілітації. У неї в організмі знаходиться штучний колінний суглоб, впроваджений шляхом хірургічного втручання, та будь-яке фізичне насильство є небезпечним для її життя.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 червня 2021 року відкрито провадження по справі, призначено судовий розгляд справи на 09 червня 2021 року о15 год. 20 хв.

Протокольною ухвалою суду 09 червня 2021 року задоволено клопотання заінтересованої особи, визнано його явку в судове засідання обов`язковою, зобов`язано надати докази на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, розгляд справи відкладено до 11 червня 2021 року 11 год. 00 хв.

11 червня 2021 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання заінтересованої особи, надано час для звернення за правовою допомогою, відкладене судове засідання до 17 червня 2021 року 16 год. 00 хв.

17 червня 2021 року протокольною ухвалою суду відкладено розгляд справи до 29 червня 2021 року 16 год. 30 хв. в зв`язку з клопотанням заінтересованої особи про надання часу для забезпечення адвокатом.

29 червня 2021 року від заінтересованої особи та його представника надійшли заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в яких посилається на відсутність належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявниці. Просить залишити заяву без задоволення.

Протокольною ухвалою суду 29 червня 2021 року судовий розгляд відкладено до 01 липня 2021 року 16 год. 50 хв. за клопотанням заявниці про надання часу для ознайомлення з запереченнями заінтересованої особи.

Протокольною ухвалою суду від 01 липня 2021 року розгляд справи відкладено до 13 липня 2021 року 16 год. 30 хв. до вирішення питання по адміністративному протоколу, який перебуває на розгляді в суді.

Протокольною ухвалою суду 13 липня 2021 року розгляд справи відкладено до 03 серпня 2021 року 17 год. 00 хв. до вирішення питання по адміністративному протоколу, який перебуває на розгляді в суді.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву. Заінтересована особа та його представник заперечували проти видачі обмежувального припису.

Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу розірваний 30 жовтня 2001 року (а.с. 6).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 серпня 2020 року по справі №592/9209/20 зобов`язано службових осіб Сумського ВП ГУНП в Сумській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 03 серпня 2020 року (а.с.8).

Відповідно до копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань підрозділом дізнання Сумського відділу Головного управління Національної поліції в Сумській області 22 серпня 2020 року внесено відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ст. 125 ч.1 КК України (а.с.7).

21 травня 2021 року працівниками поліції винесено терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_3 серії АА №106294 (а.с.10).

У консультативному висновку спеціаліста від 03 серпня 2020 року діагноз ОСОБА_1 вказано як стан після удушення (а.с.11).

З консультативного висновку спеціаліста від 24 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз забій обох колінних суглобів та обох ліктьових суглобів; забійні садна обох передпліч та колінних суглобів (а.с.12).

З копії довідки МСЕК від 12 грудня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності. Протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах. Рекомендовано нагляд та лікування у ревматолога (а.с.13).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2021 року закрито провадження по справі відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. У постанові зазначено, що всупереч ч. 2 ст. 251 КУпАП, до протоколу не надано жодних об`єктивних та безсторонніх доказів, які б дозволяли суду на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок стосовно можливості довіряти поясненням однієї чи іншої сторони, з огляду на зацікавленість кожного з учасників (в тому числі врахувавши наявність між сторонами судових спорів щодо житла, де відбувались події, чого не заперечували сторони). Закриваючи провадження в справі, суд виходив з того, що форма оцінки ризиків та копія припису не є доказом вчинення ОСОБА_3 зазначених у протоколі дій, оскільки ці документи є суб`єктивним баченням працівника правоохоронного органу на події, які відбулись між учасниками та який не був безпосереднім їх очевидцем.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України заявницею не надано суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_3 фізичного, економічного та психологічного насильства відносно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому,

Сам факт звернення заявниці до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 серпня2019 року у справі № 640/23804/18 та від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження вимог заяви про видачу обмежувального припису заявницею надано копії витягу з Єдиного державного реєстру кримінальних проваджень, відповідно до яких 21 серпня 2020 року внесено відомості за заявою заявниці за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України.

Проте ОСОБА_3 про підозру у вчиненні вказаного правопорушення не повідомлялося, до кримінальної відповідальності у будь-якому вигляді за вказаним фактом не притягався, будь-яких доказів на підтвердження нанесення тілесних ушкоджень або вчинення ним психологічного насильства матеріали справи не містять.

Заінтересована особа ОСОБА_3 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Звернення заявниці до правоохоронних органів з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень не призвели до встановлення у визначеному законодавством порядку винуватості ОСОБА_3 у їх виникненні.

Факт внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР за відсутності інших доказів вчинення домашнього насильства не є безумовною підставою застосування судом до ОСОБА_3 спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильство.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі № 755/5273/19, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 30 травня 2018 року у справі № 159/5880/18.

Суд не приймає до уваги доводи заявниці щодо пошкодження водопостачання та газопостачання заінтересованою особою, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення таких дій саме ОСОБА_3 суду не надано.

Крім того, між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В Зарічному районному суді м. Суми перебуває справа № 591/6241/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності та стягнення грошової компенсації, яка стосується квартири за вказаною адресою.

Квартира належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . За таких обставин покладення на ОСОБА_3 заборони перебувати у квартирі, частка в якій належить йому на праві власності, порушує його право на користування цієї квартирою, і такий захід не може бути визнаний пропорційним за обставин цієї справи.

За таких обставин відсутні правові підстави для застосування відносно ОСОБА_3 обмежувального припису, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 263-265, 273, 293, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.П.Сидоренко