Справа № 199/8295/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Авраменка А.М., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бабенко Олени Анатоліївни про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. по цивільній справі №199/8295/20 (провадження №2-о/199/30/21) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа окремого провадження, призначена до розгляду в судове засідання на 30 березня 2021 року.

25 березня 2021 року представником заявника за вказаною вище цивільною справою адвокатом Бабенко О.А. заявлено відвід головуючому судді у цій справі Богун О.О., який (відвід) ухвалою зазначеної судді визнано необґрунтованим, а тому вирішення питання про відвід судді Богун О.О. на підставі ст.40 ч.3 та в порядку ст.33 ч.1 ЦПК України передано на розгляд судді Авраменку А.М.

В обґрунтування своєї заяви про відвід судді Богун О.О. представник заявника ОСОБА_2 послалась на те, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа окремого провадження №199/8295/20 за заявою ОСОБА_1 , розгляд якої здійснюється за головуванням судді ОСОБА_3 у зв`язку із перебуванням судді Скрипник О.Г. у відрядженні. 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 зверталась із такою ж заявою до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, справі було присвоєно №199/7746/20, і справа згідно протоколу автоматичного розподілу надійшла у провадження судді Богун О.О., якою 23 листопада 2020 року своєю ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі із посиланням на наявність спору про право, з чим заявник та її представник не згодні. За таких обставин, посилаючись на те, що суддею Богун О.О. в ухвалі про відмову у відкритті провадження у справі №199/7746/20 вже висловлено свою думку стосовно даної справи, заявник вважає, що існує об`єктивний сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а тому суддя Богун О.О. підлягає відводу на підставі ст.36 ч.1 п.5 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами заяви про відвід судді, а також із матеріалами цивільної справи №199/8295/20 (провадження №2-о/199/30/21), суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частинами 7, 8, 11 ст.40 ЦПК України визначено, що вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Підстави для відводу судді визначені ст.36 ЦПК України, згідно п.5 ч.1 цієї статті, на яку посилається представник заявника ОСОБА_1 адвокат Бабенко О.А., суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст.36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналізуючи заявлені підстави для відводу судді в контексті наведених вище положень цивільного процесуального законодавства, яке регулює питання відводу судді, суд приходить до наступного висновку.

Головна мета відводу гарантування безсторонності та об`єктивності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи. Сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Оскільки ж жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети п.1 ст.6 Конвенції має встановлюватися згідно з: 1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (судді) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; 2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого. Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

В той же час, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи тощо. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення. Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто замінює докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Разом з тим, суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Богун О.О. по цивільній справі №199/8295/20 (провадження №2-о/199/30/21), суд також бере до уваги, що окрім переліку обставин, які є підставами для відводу судді, у цивільному процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту. До таких винятків належить, зокрема, те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.36 ЦПК України).

При цьому, наведені представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Бабенко О.А. у її заяві про відвід судді Богун О.О. підстави та обставини фактично зводяться до констатації її незгоди з процесуальним рішенням судді в іншій цивільній справі окремого провадження, а саме із ухвалою про відмову у відкритті провадження у справі за аналогічною заявою окремого провадження, заявником у якій також була ОСОБА_1 , що у значенні наведених вище імперативних приписів ст.36 ч.4 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу. Більш того, твердження представника ОСОБА_2 про те, що суддя Богун О.О. вже висловила свою думку у справі №199/7746/20, а тому не може розглядати справу №199/8295/20, є хибними та неспроможними з правової точки зору і тому, що ухвалою про відмову у відкритті провадження у справі окремого провадження з підстав наявності спору про право суддя не вирішує справу по суті, не висловлює свою правову позицію та оцінку щодо імовірного результату врегулювання ним правовідносин учасників справи, а лише вирішує процедурне питання, пов`язане із рухом справи в суді першої інстанції. Відтак, аргументи представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бабенко О.А. не викликають обґрунтованих сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Богун О.О., оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цією суддею як з погляду «суб`єктивного критерію», так і «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини. За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість, безпідставність та недоведеність заяви про відвід судді Богун О.О. по цивільній справі №199/8295/20 (провадження №2-о/199/30/21), а отже і про необхідність відмови у задоволенні такої заяви про відвід судді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бабенко Олени Анатоліївни про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. по цивільній справі №199/8295/20 (провадження №2-о/199/30/21) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.261 ЦПК України з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Авраменко