Справа № 464/6832/19 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3215/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2020 року в складі судді Теслюка Д.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес», з участю третьої особи ОСОБА_2 , про відшкодування збитків, завданих внаслідок втрати поштового відправлення,-

встановила:

У грудні 2019 року позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гук О.О., звернулась до суду із позовом до відповідача ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» про відшкодування збитків, завданих внаслідок втрати поштового відправлення, просила стягнути 30000 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої втратою поштового відправлення, 768,40 грн. судового збору та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Вимоги обгрунтовувала тим, що 17.10.2019 працівник відділення ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» ОСОБА_2 видала поштове відправлення №711-6000884 невідомій особі, без перевірки документів, які посвідчують особу, без нотаріально посвідченої довіреності, якою вона уповноважувала діяти від її імені іншу особу. Внаслідок таких дій, що полягає у неналежному виконанні трудових обов`язків та недотримання порядку видачі поштових відправлень працівником поштового оператора, їй завдано збитки у розмірі 30 000 грн., оскільки у посилці знаходився мобільний телефон марки «iPhone», модель XS Max Space Gray, що підтверджується квитанцією. Із даного приводу були внесені відомості до ЄРДР за №0003817. Із покликанням на ст. 1172 ЦК України, а також Закону України «Про поштовий зв`язок» вважає, що із відповідача підлягає стягненню сума оголошеної цінності поштового відправлення, яка становить 30 000 грн.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок втрати поштового відправлення задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» на користь ОСОБА_1 29 760 грн. відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» на користь ОСОБА_1 762 грн. 25 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», вважає, що в оскаржуваному рішенні має місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, а також неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що до винесення вироку в межах відповідного кримінального провадження, протокол допиту свідка від 29.10.2019, який отриманий під час досудового розслідування, не може вважатися належним доказом в цивільному судочинстві.

При цьому, факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень ОСОБА_3 в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним доказом, що підтверджує факт неналежного виконання посадових обов`язків ОСОБА_3 внаслідок чого було завдано майнову шкоду позивачці.

Зокрема, у зазначеному протоколі відсутнє будь яке підтвердження неналежного виконання посадових обов`язків ОСОБА_3 , натомість у такому йдеться про неналежне виконання зобов`язання з прийому-видачі відправлення.

Зазначає про наявність постанови про закриття кримінального провадження від 14.04.2020, при цьому 09.11.2019 ОСОБА_1 разом із заявою про вчинення кримінального правопорушення подала цивільний позов про відшкодування шкоди, у зв`язку з порушенням працівником відповідача посадових інструкцій.

Таким чином, подавши в межах кримінального провадження цивільний позов, позивачка 13.12.2019 подала позовну заяву до того ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Підставою закриття кримінального провадження зазначено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, тому посилання на будь які матеріали кримінального провадження підтверджують факт недоведеності обставин, що мають значення для справи.

Покликається на те, що ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» надає транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів та пересилання поштових відправлень по Україні, при наданні послуг керується Стандартними Умовами Сервісу, які є доступними в кожному пункті обслуговування клієнтів та на Інтернет-сторінці. Шляхом підписання договору чи замовлення, відправник та одержувач заздалегідь погоджуються з цими ОСОБА_4 .

Також, покликається на Правила надання послуг поштового зв`язку та норми ЗУ «Про поштовий зв`язок».

Зазначає, що після відмови отримати відправлення № 711-6000884 таке 16.10.2019 прибуло в пункт прийому видачі відправлень ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», про що смс повідомленням повідомлено позивачку, із зазначенням терміну безкоштовного зберігання, тобто відповідач дотримався відповідних норм, які регулюють спірні правовідносини.

Представник ОСОБА_1 повідомив номер первинної вантажної накладної, перевіривши повноваження та отримавши плату за пересилання відправлення, відповідач здійснив видачу відправлення, про що свідчить підпис відповідної особи та зафіксовано у системі 1С товариства.

Таким чином, ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» належним чином виконало послуги з доставки відправлення № 711-6000884.

Вважає, що суд формально поставився до питання наявності вини відповідача, не з`ясував всіх обставин справи та не в повній мірі врахував подані відповідачем докази належного виконання умов доставки відправлення.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду першої інстанції з вимогами про відшкодування збитків, завданих внаслідок втрати поштового відправлення, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано презумпцію вини перевізника, при цьому обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу, лежить саме на перевізнику - ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес».

Зокрема, суд не взяв до уваги доводи про те, що вини відповідача ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» щодо втрати поштового відправлення немає та така не доведена, у посилці дійсно знаходився мобільний телефон марки «iPhone», модель XS Max, оскільки такі не узгоджуються із матеріалами справи та встановленими в ході розгляду справи обставинами, тому ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» повинне відповідати за втрату прийнятого для вручення поштового відправлення та відшкодувати у зв`язку з цим матеріальну шкоду.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь 30 000 грн. матеріальної шкоди, оскільки перевізник несе відповідальність за пошкодження чи втрату вантажу в межах його вартості, що підтверджується оголошеною цінністю у відповідній накладній, відтак, оскільки згідно із накладною №711-6000884 від 23.09.2019 оголошена цінність відправлення 29 760 грн., саме таку суму суд стягнув із відповідача ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» на користь позивачки ОСОБА_1 .

Крім цього, суд стягнув з відповідача судовий збір, пропорційний розміру задоволених позовних вимог та відмовив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки про такі не оголошено до закінчення судових дебатів та не надано суду доказів понесення таких витрат.

Зважаючи на те, що рішення суду оскаржується лише відповідачем та виключно в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів слідуючи принципу диспозитивності та керуючись ст. 367 ЦПК України законність оскаржуваного рішення в іншій частині не перевіряє.

Перевіряючи оскаржуване рішення колегія суддів виходить з такого.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Звертаючись із позовними вимогами позивачка ОСОБА_1 свої доводи стосовно порушення відповідачем її прав зводить до того, що працівник відділення ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» ОСОБА_2 видала поштове відправлення №711-6000884 невідомій особі, без перевірки документів, які посвідчують особу, та без нотаріально посвідченої довіреності, якою вона уповноважувала діяти від її імені іншу особу, чим їй було завдано збитки у відповідному розмірі, які просить стягнути в судовому порядку.

Заперечуючи позовні вимоги сторона відповідача зазначала, що 23.09.2019 на відділенні ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» за адресою: м.Львів, вул. Чорновола, 31 ОСОБА_1 замовила послугу доставки відправлення шляхом оформлення вантажної декларації за №711-6000884 на адресу ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 . Післяплату (оголошену цінність) ОСОБА_1 встановлено в розмірі 29 760 грн. Дане відправлення було прийняте для перевезення у пакуванні відправника та при прийманні не оглядалось, оскільки Товариство не здійснює перевірку вмісту відправлень. Адресат ОСОБА_6 відмовився отримувати відправлення № 711-6000884, тому таке 16.10.2019 повернулось в пункт прийому-видачі відправлень ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» за адресою: м.Львів, вул.Чорновола, 31, про що позивачу було направлено смс-повідомлення. 16.10.2019 клієнту (представнику ОСОБА_1 ), який повідомив номер первинної вантажної накладної, додатково перевіривши повноваження представника та отримавши оплату за послуги пересилання відправлення, здійснено видачу відправлення, про що свідчить підпис відповідної особи ОСОБА_7 в накладній. Також, ці дії зафіксовані в обліковій системі 1С Товариства із відміткою статусу відправлення «повернення відправнику», тобто позивачу. Таким чином, відповідачем належним чином виконано послуги з доставки відправлення, згідно Стандартів Умов Сервісу, які розроблені на основі чинного законодавства України та регулюють відносини з організації та надання послуг з доставки відправлень, а також Додаткових послуг. Окрім цього, вказує, що у вантажній декларації не зазначено опис вкладення, тобто відсутнє підтвердження того, що саме той телефон марки «iPhone», модель XS Max Space Gray, який зазначено у чеку №0904 від 28.09.2019 був вмістом відправлення. Також зазначає, що оголошена цінність відправлення позивачем 29 760 грн., а згідно чеку щодо купівлі мобільного телефону, його вартість вказано 32 417 грн., що також свідчить про те, що не можна ідентифікувати, що саме цей телефон знаходився у поштовому відправленні. Вважає, що позивачкою не доведено факту заподіяння їй збитків в розмірі 30 000 грн., не надано доказів на підтвердження того, що саме телефон марки «iPhone», модель XS Max Space Gray був вмістом відправлення № 711-6000884, а також не доведено наявності в діях відповідача складу правопорушення, в тому числі наявності вини.

Для правильного вирішення справи, що розглядається, суду необхідно з`ясувати, які правовідносини між сторонами виникли, предмет та підставу вимог позивача та чи порушено діями або бездіяльністю відповідача права позивача, про що заявлено в позові.

Так, слідуючи відомостям з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» займається, зокрема іншою допоміжною діяльністю у сфері транспорту, поштовою та кур`єрською діяльністю (а.с. 77-80).

Таким чином, очевидним є те, що спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», «Про поштовий зв`язок», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, Правилами надання послуг поштового зв`язку та Стандартними Умовами Сервісу (СУС) ТзОВ «Міст Експрес», як внутрішнім керівним документом відповідача.

Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт», на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Відповідно до ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає презумпцію вини у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони, тобто законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) . Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1-2 ст. 633 ЦК України).

Судом встановлено, що 23.09.2019 позивачка ОСОБА_1 звернулась у відділення ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 31 та замовила послугу доставки відправлення шляхом оформлення вантажної декларації за №711-6000884 на адресу фізичної особи ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 .

Згідно із накладної ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» від 23.09.2019 оголошена ОСОБА_1 цінність відправлення 29 760 грн. (а.с. 5).

Дане відправлення було доставлено на адресу отримувача, проте у зв`язку із відмовою ОСОБА_5 отримувати поштове відправлення, таке було повернуто на адресу відправника ОСОБА_1 у відділення ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» за адресою: м.Львів, пр.Чорновола, 31 для повернення останній.

Згідно із даними облікової системи 1С ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», відправлення, яке повернулось із м. Кам`янець-Подільський для ОСОБА_1 , 16.10.2019 отримано гр. ОСОБА_7 , вантаж із складу видав: ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною накладною ЛЧ0000007 від 16.10.2019 (а.с. 55).

Згідно копії витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.11.2019, за заявою ОСОБА_1 внесено відомості у такий за № 0003817 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Як слідує з витягу, 17.10.2019 близько 18:30 год. невідома особа, перебуваючи у відділенні «Міст Експрес», що за адресою: м.Львів, пр.Чорновола, 31, шахрайським способом, під приводом відправлення товару, шляхом довіри, заволоділа мобільним телефоном марки «iPhone», модель XS Max, спричинивши потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на суму 30 000 грн. (а.с. 7).

В ході досудового розслідування зазначеного вище кримінального провадження допитано як свідка працівника ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» ОСОБА_2 , яка видала поштове відправлення. Згідно із протоколом допиту свідка від 29.10.2019, складеним слідчим Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Марко О.І., ОСОБА_2 надала показання про те, що вона видала поштове відправлення, яке повернулось на ім`я позивачки ОСОБА_1 , іншій особі. Ця жінка була в окулярах, на вигляд 45-50 років, низького зросту, вона не представилась, але сказала, що вона від ОСОБА_1 та повідомила номер посилки №711-6000884. Посилку вона їй видала, паспорт у даної особи вона не вимагала показати (а.с. 93-95).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 623 ЦК України, передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 Пленум ВСУ роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як вже зазначалося, відповідач ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» пропонує необмеженому колу осіб отримати послуги з організації перевезення відправлень відповідно до умов Публічного договору.

Таким чином, умови надання послуг відповідачавизначені його публічним договором.

Відповідно до Розділу 10 ОСОБА_4 доставка відправлень одержувачу «до відділень» «до складу» та їх видача, при одержанні відправлення на відділенні / складі експедитора / виконавця одержувач зобов`язаний перевірити збереженість зовнішнього пакування (цілісності отриманого відправлення) та перераховувати кількість місць. Якщо одержувач не має зауважень до якості та кількості доставленого відправлення, представник експедитора / виконавця надає одержувачу накладну видачі зі складу для належного оформлення такого документу з боку одержувача: ПІП, підпис, дата, паспортні дані особи або печатку (за потреби).

Відповідно до Розділу 1 СУС, одержувач це юридична чи фізична особа, яка є кінцевим отримувачем відправлення, визначена відправником у ВД або супровідних документах, при цьому відправник це юридична чи фізична особа, яка передає відправлення експедитору / виконавцю для доставки одержувачу.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить переконання про те, що заперечуючи висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні та фактично намагаючись довести суду законність дій працівника ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», останнє фактично здійснює заміну понять, оскільки залишає поза увагою те, що зазначаючи про виконання належним чином послуги з доставки відправлення, видача відправлення здійснена ОСОБА_7 , яка не була зазначена одержувачем чи відправником.

Крім цього, дійсно, як правильно зазначає апелянт, покликаючись на ст. 18 ЗУ «Про поштовий зв`язок», оператор не несе матеріальної відповідальності за поштові відправлення, якщо поштове відправлення видано адресату під розписку про одержання.

Натомість, як зазначалося вище, особа ОСОБА_7 , яка отримала відправлення, не була адресатом відправлення в розумінні вимог закону.

Частиною 1 ст. 906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлене договором.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що, оскільки згідно із накладною № 711-6000884 від 23.09.2019 оголошена цінність відправлення 29760 грн., саме така сума підлягає стягненню із відповідача ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» на користь позивачки ОСОБА_1 , оскільки перевізник несе відповідальність за пошкодження чи втрату вантажу в межах його вартості, що підтверджується оголошеною цінністю.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи були предметом оцінки суду першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 березня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк