Справа № 336/6936/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді: Зарютіна П.В.,

при секретарі: Тимошенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача в інтересах позивача 22.09.2015 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що 21.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, за яким відповідачка отримала у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, що відповідає строку дії картки, та зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит.

У порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 26.06.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 37457,61 грн., а саме - заборгованість за кредитом в сумі 7728,68 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 28028,93 грн., заборгованість за пенею та комісії в сумі 1700,00 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 20454,83 грн., яка була задоволена рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2011 року з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить - 17002,78 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідачки штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 850,14 грн., у зв`язку із чим, позивач просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 18352,92 грн. за кредитним договором б/н від 21.03.2008 року, а також судові витрати, сплачені при пред`явленні позову у розмірі 1218,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, підтримує заявлені позовні вимоги (а.с.37).

У судовому засіданні відповідач та її представник проти позову заперечили, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом у цій справі.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що у позові слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є позивач, з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим 21.03.2008 року підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

До кредитного договору банк додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, яких слідує обов`язок відповідача про здійснення щомісячних платежів задля погашення боргу по кредитному договору (п. 5.4).

Як зазначає позивач, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 26.06.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 37457,61 грн., а саме - заборгованість за кредитом в сумі 7728,68 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 28028,93 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1700,00 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 20454,83 грн., яка була задоволена рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2011 року з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить - 17002,78 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідачки штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 850,14 грн. Натепер позивач просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 18352,92 грн. за кредитним договором б/н від 21.03.2008 року.

Згідност. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, тобто передав відповідачу обумовлену суму грошових коштів.

Разом з тим, доказів повернення грошових коштів, про стягнення яких заявив позивач, матеріали справи не містять.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна давність згідно ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що визначено частиною 1 статті 261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України закріплено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться встаттях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу» (п. 59 Постанови).

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 здійснено ще 11.07.2008 останній платіж на погашення боргу по кредитному договору.

Тому через місяць після припинення відповідачем оплати по кредитному договору, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свої порушених прав в частині невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по кредитному договору.

В той же час позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише у вересні 2015 року.

Отже, на час звернення до суду з цим позовом загальний строк позовної давності, визначений законом у три роки сплив.

Частина 3, 4 статті 267 ЦК України визначає що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заява відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови позивачу у позові, що виключає можливість судового захисту порушеного права позивача.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до суду із пропуском трирічного строку позовної давності, про що відповідачем була зроблена відповідна заява, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у позові у зв`язку із спливом позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 15, 16, 256, 257,261, 267, 526, 625, 1046 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-82, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Визначена дата складання повного рішення - 05.08.2021 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін