печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В. ,

при секретарі судових засідань - Шимченко В.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дем"янова І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2017 року до суду надійшов позов від ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про захист прав споживачів . Позивач просить визнати недійсним:

- договір №47126323 на вклад «строковий пенсійний» для фізичної особи від 08 липня 2014 року, у якому як сторони зазначаються Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України та ОСОБА_2 , про внесення ОСОБА_2 на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 у Публічному акціонерному товаристві Державний ощадний банк України грошових коштів, у сумі 5 000 грн.

- складену та підписано від імені ОСОБА_2 заяву на переказ готівки від 08.07.2014 року про те, що я - ОСОБА_2 нібито внесла до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України 5 000 грн. з призначенням платежу: «внесення коштів згідно договору №47126323 від 08 липня 2014р.».

Також позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України () на користь позивача 70262,5 грн. (55 000 грн. фактично внесених позивачем відповідачу коштів та 15 262,5 грн. - 18,5 % річних за 18 місяців.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у липні 2014 року вона, вирішила вкласти свої заощадження на депозитний рахунок в АТ «Ощадбанк», на умовах, що пропонувались на той час Банком, а саме, строк депозитного договору - 18 місяців, відсоткова ставка за депозитом 18,5 % річних, у зв`язку з чим 08 липня 2014 року, як споживач звернулася для замовлення даної банківської послуги до найближчого підрозділу Банку (ТВБВ 610023/0248 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі за текстом - Відділення), до каси якого 08 липня 2014 року Позивач внесла власні грошові кошти, у сумі 55 000 грн. у якості вкладу на свій вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1 (строк депозиту - 18 місяців, відсоткова ставка за депозитом -18,5 % річних. Гроші прийняла працівник ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що потім їй стало відомо, що ОСОБА_5 внесла до каси Відділення з вищевказаних переданих Позивачем коштів лише 5000 грн., а решту переданих коштів - 50 000 поділа у невідомому напрямку. У документах банківського обліку невідомим чином опинився підроблений депозитний договір, у якому замість дійсно внесеної Позивачем на депозит суми 55000 грн. прописана умова, що вона вносить на депозит лише 5000 грн. Також у документах банківського обліку з`явилася підроблена від її імені заява на переказ готівки від 08.07.2014 року про те, що Позивачем нібито внесена за даним договором до Банку лише 5 000 грн.

За фактами підробки документів та привласнення ОСОБА_6 коштів Банку, у тому числі і по рахунку Позивача розслідувалось кримінальне провадження за №0000446 від 08.09.2014 року за ч.4 ст. 191, ч1, 2 ст. 20 КК України, по якому ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні вищевказаних злочинів.

Постановою прокурора відділу управління прокуратури Черкаської області від 31.10.2014 кримінальне провадження було закрито у зв`язку зі смертю підозрюваної ОСОБА_5 .

З викладеними у позовній заяві обставинами та доводами Відповідач не погодився та вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідач вказує, що в супереч вимог законодавства, що регулює відносини у сфері банківської дальності, Позивачем не надано жодного документу яким би підтверджувався факт внесення Позивачем готівки в сумі 55000 грн. в касу банку (відкриття вкладного рахунку) як того вимагає, зокрема Інструкція «Про ведення касових операцій банками в Україні», затверджена постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. № 174. Натомість надано договір №.47126323 від 08.07.2014 де позивач вніс, а відповідач прийняв на вкладний (депозитний) рахунок кошти у сумі 5000 грн. Єдиний документ на який посилається позивач як на доказ внесення готівки в сумі 55000,0 грн. є ощадна книжка. Однак, відповідач вказує, що до зазначеного документу слід підноситись критично, оскільки цифра «5» візуально дописана іншою особою. Просить у позові відмовити.

16 червня 2017 року ухвалою Печерського районного суду було відкрито провадження у справі.

13.09.2017 позивачем було подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 04.07.2018 клопотання було задоволене, призначено почеркознавчу експертизу та витребувано оригінали документів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Надано відзив на позовну заяву, в якій посилаючись на те що позивач навмисно заводить суд в оману бо договір вкладу їм було підписано, тому просить відмовити у позові.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, доходить наступного висновку, що позов не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

08 липні 2014 року позивач, вирішила вкласти свої заощадження на депозитний рахунок в АТ «Ощадбанк», на умовах, що пропонувались на той час Банком, а саме, строк депозитного договору - 18 місяців, відсоткова ставка за депозитом 18,5 % річних, у зв`язку з чим 08 липня 2014 року, як споживач звернулася для замовлення даної банківської послуги до найближчого підрозділу Банку (ТВБВ 610023/0248 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк».

В матеріалах судової справи міститься договір від 08 липня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 про вклад «Строковий пенсійний» для фізичних осіб. За яким вкладник вносить, а Банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 на умовах цього договору кошти у сумі 5000 грн. строком на 18 місяців. Договір нотаріально не посвідчений, підписаний зі сторони Банку уповноваженим його представником та поставлено печатку банку. Зі сторони вкладника договір підписано ОСОБА_2 .

На виконання умов Договору надано заяву про переказ готівка №47126323для здійснення касових операцій від 08.07.2014 за якою ОСОБА_2 внесена сума у розмірі 5 000 грн. На заяві стоїть підпис платника та підпис Банку.

Позивач вказує, що потім їй стало відомо, що ОСОБА_5 внесла до каси Відділення з вищевказаних переданих Позивачем коштів лише 5000 грн., а решту переданих коштів - 50 000 поділа у невідомому напрямку. У документах банківського обліку невідомим чином опинився підроблений депозитний договір, у якому замість дійсно внесеної Позивачем на депозит суми 55000 грн. прописана умова, що вона вносить на депозит лише 5000 грн. Також у документах банківського обліку з`явилася підроблена від її імені заява на переказ готівки від 08.07.2014 року про те, що Позивачем нібито внесена за даним договором до Банку лише 5 000 грн.

На вимогу представника позивача було проведено почеркознавчу експертизу з вимогою встановити чи належить ОСОБА_2 підпис на договорі від 08.07.2014.

Згідно висновку експертів за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №757/29718/17-ц від 29.09.2020 підпис від імені ОСОБА_2 у договору № 47126323 від 08.07.2014., в графі Вкладник/представник Вкладника на лицевій стороні другого аркушу договору - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Згідно висновку експертів за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №757/29718/17-ц від 29.09.2020 підпис від імені ОСОБА_2 у договору № 47126323 від 08.07.2014., в графі Вкладник/представник Вкладника на лицевій стороні другого аркушу договору, у рядку на лицевій стороні аркушу заяви на пеерказ готівки №47126323 від 08.07.2014- виконані ОСОБА_2 ний не ОСОБА_7 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_2 , який міститься в рядку «Підпис платника» на лицевій стороні аркуша заяви на переказ готівки №47126323 від 08.07.2014 виконаний ОСОБА_2 .

Вказаний висновок сторонами не спростований.

Порушення вимог Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 № 53/5, під час проведення експертного дослідження судом не встановлено.

Відповідно до п.4.8 оспорюваного Договору, цей договір сторонами прочитаний, відповідає їхнім намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується підписами сторін.

Згідно вимог п.2.9 Інструкції «Про ведення касових операцій банками в Україні», до затверджена постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. № 174., Банк (філія, відділення) зобов`язаний (зобов`язана/зобов`язане) надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи). Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору.

Відповідно до ч.1ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право зокрема на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. З наведеного в позові вбачається не недоліки в продукції як такої, тобто умови за якими надається послуга, а спір про розмір вкладу.

Суд не бере до уваги акт проведеної поглибленої перевірки ТВБВ 10023/0247 та ТВБВ 10023/0248 від 29.08.2014 на підставі якого були внесені відомості до постанову про закриття кримінального провадження від 31.11.2014 надану позивачем.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. невинуватість у вчиненні злочину. Також позивачем не надано доказу коли б ОСОБА_5 визнавала свою вину у привласненні грошей шляхом обману у позивача.

Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню повністю, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судові витрати не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 202, 203, 215, 638 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про захист прав споживача.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення 23.07.2021р.

Суддя Остапчук Т.В.