Справа № 185/7052/20
Провадження № 2/185/620/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2021 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
за участю секретаря судового засідання Величко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики грошей. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 серпня 2018 року уклав з відповідачем договір позики грошей; відповідач на підставі цього договору позики взяв у позивача в борг 2560 грн , які згідно п. 4.1 договору зобов`язався повернути до 28 серпня 2018 року. Але відповідач суму позики не повертає, ухиляється від її повернення. Позика була оформлена відповідним договором та розпискою. Згідно п. 4.2 договору в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.1) позичальник сплачує проценти у розмірі 10 % в день від суми простроченої заборгованості до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Позичальник станом на 01 жовтня 2020 року борг не повернув, тому з нього також слід стягнути відсотки за 765 днів за період з 28 серпня 2018 року по 01 жовтня 2020 року . Тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики з урахуванням відсотків у розмірі 198400,00 (Сто дев`яносто вiсiм тисяч чотириста гривень), які складаються з 2560,00 (Двi тисячi п`ятсот шiстдесят гривень) - тіло позики, 195840,00 (Сто дев`яносто п`ять тисяч вiсiмсот сорок гривень) - відсотки.
В судове засідання позивач не з`явився, просив розглянути позов без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики від 15 серпня 2018 року року, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується їх повернути позикодавцю на умовах, встановлених цим договором, а саме, загальна сума позики складає 2560 грн, які згідно з п. 4.1 договору зобов`язався повернути 28 серпня 2018 року .
Згідно із п. 4.2. договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п.4.1.) позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.
Відповідно до розписки, складеної та підписаною ОСОБА_2 , ним отримано від позивача гроші в розмірі 2560 грн , які він зобов`язався повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 15 серпня 2018 року.
ОСОБА_2 не виконав умови договору належним чином.
Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст.1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Сторони домовились щодо розміру процентів за договором позики, про що свідчить умови договору позики. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що законом не передбачене обов`язкове нотаріальне посвідчення договору позики, а дійсність договору позики встановлюється його письмовою формою, якої сторони дотримались при укладенні договору позики.
Окремі умови договору позики або договір в цілому не визнавались відповідачем недійсним та відповідач не заявляв на підставі ч. 3 ст.215 ЦК України такої вимоги.
У зв`язку з неповерненням грошей у строки, передбачені п. 4.1 договору, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі, передбаченому п. 4.2 договору, а саме 10% за кожен день користування позикою від суми простроченої заборгованості та нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем, тобто розмір відсотків встановлений договором, що не суперечить закону.
Так, згідно з розрахунком, позичальник станом на 01 жовтня 2020 року борг не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 198400,00 (Сто дев`яносто вiсiм тисяч чотириста гривень 00 копiйок), які складаються з 2560,00 (Двi тисячi п`ятсот шiстдесят гривень 00 копiйок) - тіло позики, 195840,00 (Сто дев`яносто п`ять тисяч вiсiмсот сорок гривень 00 копiйок) - відсотки (2560 грн х 10% х 765 днів).
Згідно договору поруки від 15 серпня 2018 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , останній відповідає за виконання ОСОБА_2 обов`язків за договором позики від 15 серпня 2018 року в обсязі 50 грн., в межах яких позичальник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Враховуючи зазначене, підстав для стягнення усієї суми боргу солідарно з обох відповідачів суд не вбачає.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу.
На підставі ст. 534 ЦК України, 50 грн мають бути стягнуті в рахунок погашення процентів солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму боргу за договором позики грошей від 15 серпня 2018 року в розмірі 2560,00 грн, проценти за користування позикою за період з 29.08.2018 року по 01.10.2020 року в розмірі 195790 грн, а також стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача суму боргу зі сплати процентів в розмірі 50 грн.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошей від 15 серпня 2018 року в розмірі 198350 грн (сто дев`яносто вісім тисяч триста п`ятдесят грн), що складається з 2560,00 грн заборгованість по позиці, 195790 грн заборгованість за відсотками, нарахованими по 01 жовтня 2020 року.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу зі сплати процентів за договором позики грошей від 15 серпня 2018 року в сумі 50 (п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 1983,50грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 0 (нуль) грн 50 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач-2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Суддя М. М. Перекопський