Справа № 645/358/21
Провадження № 2/645/903/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Кривченко Т.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення суми інфляційних витрат та 3 % річних, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 , що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.08.2020 року, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з відповідача за період з 13 квітня 2012 року по 16 листопада 2020 року суму в розмірі 27472,20 грн, яка складається з інфляційних втрат в розмірі 23861,66 грн., 3% річних в розмірі 3610,50 грн.,а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивач посилається на те, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору зобов`язання попереднім договором купівлі продажу квартири, виконання якого забезпечено завдатком, стягнення суми завдатку та моральної шкоди. Визнано договір зобов`язання від 21.12.2010 року попереднім договором купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , виконання якого забезпечено завдатком. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь позивача суму завдатку за попереднім договором купівлі продажу квартири у подвійному розмірі 7989,90 грн. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 суму завданої моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а також суму витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Загальна сума стягнення складає 13989,90 грн. Вказує на те, що зазначене рішення суду набрало законної сили 13.04.2012 року. На підставі виданих виконавчих листів, які позивач пред`явила до виконання, постановами старшого державного виконавця Фрунзенського відділу ДВС ХМУЮ Ющук М.Є. від 20.07.2012 року відкриті виконавчі провадження. Зазначає, що 16 листопада 2020 року відповідачем по справі виконано рішення суду шляхом зарахування грошових коштів в розмірі 13989,90 грн. на депозитний рахунок Державної виконавчої служби. Разом з тим,представник позивача посилається на те, що у ОСОБА_4 існувало невиконане грошове зобов`язання перед позивачем у розмірі 13989,90 грн., яке останній виконав лише 16 листопада 2020 року. Вважає, що відповідач порушив грошове зобов`язання, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України. При цьому представник позивача зазначає, що початковим моментом виникнення права на отримання сум за наведеною нормою закону є дата набрання рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 року законної сили, а саме 13.04.2012 року. Отже, загальна сума інфляційних нарахувань на грошового зобов`язання за період з 13.04.2012 року по 16 листопада 2020 року складає в розмірі 23861,66 грн. При цьому, розрахунок трьох процентів річних здійснюються за кожен день прострочення. Так, період прострочення грошового зобов`язання складає 3140 днів. Таким чином, 3% річних за користування грошовими коштами за період з 13.04.2012 року по 16.11.2020 року складає в розмірі 3615,14 грн. Вважає, що зазначена загальна сума простроченого боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 18 березня 2021 року, надав до суду відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Посилаючись, на те що, в жовтні 2020 року ОСОБА_4 звернувся до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради у зв`язку з виниклою необхідністю, а саме реалізувати своє право на розпорядженням належної йому частки майна в квартирі АДРЕСА_1 . Вказує на те, що дізнавшись, за усною інформацією в листопаді 2020 року, про існування рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору зобов`язання попереднім договором купівлі продажу квартири, виконання якого забезпечено завдатком, стягнення суми завдатку та моральної шкоди, ОСОБА_4 здійснив його виконання та негайно сплатив 7989,90 грн., як зазначено в рішенні суду. Зазначає, що з вимогами позивача неможливо погодитися з наступних підстав. Так, 02 квітня 2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова ухвалено рішення по зазначеній вище цивільній справі. При цьому, вказує на те що, дане рішення ОСОБА_4 вручено не було, будь-яких постанов про відкриття виконавчого провадження від виконавчої служби останньому не надходили, про існування вищезазначеного рішення суду відповідач дізнався лише в жовтні 2020 року та відразу здійснив всі необхідні виплати по ньому на користь позивача, що підтверджується відповідними квитанціями та постановами про закінчення виконавчих проваджень від 23.11.2020 року. При цьому, представник відповідача посилається на те, що надані до суду позивачем та його представником докази не доводять ту обставину, що ОСОБА_4 або інші співвласники квартири було отримано рішення суду або постанови виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження за цією справою, що в свою чергу позбавило відповідача виконати зазначене рішення суду в добровільному порядку. Після того, як останній дізнався про існування рішення суду в якому зазначено суми, які необхідно було сплатити на користь позивача, відповідач виконав всі дії для виконання зазначеного рішення суду.

Разом з тим, 06.04.2021 року представник відповідача - ОСОБА_2 , надав доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому зазначив, що 16 листопада 2020 року відповідачем виконано рішення суду за позовом ОСОБА_3 , шляхом зарахування грошових коштів в розмірі 13989,90 грн. на депозитний рахунок Державної виконавчої служби. При цьому, посилається, що позивач та її представник, обґрунтовують позовні вимоги тим, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 13.04.2012 року по 16.11.2020 року складає в розмірі 23861,66 грн., а 3% річних за зазначений період складає в розмірі 3610,50 грн. Вказує на те, що з даними вимогами неможливо погодитися с наступних підстав. Звертає увагу, що сторони по справі мали намір укласти договір купівлі продажу вказаної квартири для чого попередньо уклали договір зобов`язання від 21.12.2010 року, згідно якого ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання до 28.02.2011 року оформити всі необхідні для укладення договору купівлі продажу документи та укласти з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири за еквівалент 21500 доларів США. Позивач взяла на себе зобов`язання укласти договір купівлі продажу квартири, здійснити повний розрахунок із ОСОБА_4 ,за вище вказаним договором відповідач отримав від ОСОБА_3 еквівалент 500 доларів США у якості завдатку. Посилається на те, що гривня як національна валюта вважається єдиним платіжним засобом на території України, у такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язання, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельну спосібність гривні, а не іноземної валюти. Отже, зазначає, що індексація внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.Тому, на підставі викладеного просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25 січня 2021 року у задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 червня 2021 року призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник позивача ОСОБА_1 присутній в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Представник ОСОБА_5 присутній в судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору зобов`язання попереднім договором купівлі продажу квартири, виконання якого забезпечено завдатком, стягнення суми завдатку та моральної шкоди задоволені. Визнано договір зобов`язання від 21.12.2010 року попереднім договором купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , виконання якого забезпечено завдатком. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму завдатку за попереднім договором купівлі продажу квартири у подвійному розмірі 7989,90 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму завданої моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а також суму витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Постановами старшого держаного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ющук М.Є. від 20.07.2012 року відкрито виконавче провадження по вказаній справі.

Постановами старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудною Іриною Сергіївною від 23.11.2020 року закінчено виконавче провадження, у зв`язку зі сплатою в повному обсязі боргу відповідно до виконавчого документа, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Предметом даного позову є вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, спір виник через тривале невиконання рішення в цивільній справі про стягнення з відповідача грошових коштів.

Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому права кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) та від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20).

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення грошового зобов`язання, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається зі змісту рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 року, за умовами договору зобов`язання від 21.12.2010 року сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання у доларах США. Так, згідно зазначеного договору ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання до 28.02.2011 року оформити всі необхідні для укладання договору купівлі продажу документи та укласти з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири за еквівалент 21500 доларі США. При цьому ОСОБА_4 від ОСОБА_3 отримав еквівалент 500 доларів США у якості задатку.

При цьому, зазначеним рішенням суду встановлено, що відповідач ухилявся від укладення основного договору купівлі продажу квартири та не виконав попередній договір, що був забезпечений завдатком в розмірі 500 доларів США, яким сплачується відповідачем у подвійному розмірі.

В судовому засідання встановлено, та не оспорювалось сторонами по справі, ОСОБА_4 сплатив суми, що зазначені в рішенні суду від 02.04.2012 року в повному обсязі, лише 16.11.2020 року, що підтверджується відповідними копіями квитанцій.

При цьому, слід зазначити, що доводи представника відповідача, про те що ОСОБА_4 не було відомо про існування судового рішення від 02.04.2012 року не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, оскільки в тексті зазначеного рішення суду вказано, що відповідач до суду не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позивні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд їх задовільними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач по справі був обізнаний про грошове зобов`язання.

Як вбачається з рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 року, з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 суму завдатку за попереднім договором купівлі продажу квартири у подвійному розмірі 7989,90 грн, суму завданої моральної шкоди у розмірі - 5000,00 грн., суму витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Отже, з моменту ухвалення судового рішення і до 16.11.2020 року відповідач не сплатив грошове зобов`язання, а тому відповідно до статей 526, 625 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

У відповідності з наданим позивачем розрахунком, який перевірений судом, простроченої заборгованості з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, яка має нараховуватися за період з 13.04.2012 року по 16.11.2020 року, строк прострочення відповідачем якого становить 3140 днів, складає суму в розмірі 27472,20 грн..

З врахуванням вищезазначеного, вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 інфляційних збитків та 3% річних за тривале невиконання рішення суду є обґрунтованими.

Три проценти річних розраховуються по формулі: 13989,90 сума грошового зобов`язання х 3 % х 3140 кількість днів прострочення /365/100, що складає суму в розмірі 3610,50 грн.

Отже, три процента річних з простроченого грошового зобов`язання складає у розмірі 3610,50 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, нарахованих за неповернення грошового зобов`язання визначеного рішенням суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норма частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суду України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

При цьому, суд звертає увагу, на те, що предметом попереднього договору купівлі -продажу квартири є грошові кошти, визначені у доларах США.

Проте, у подальшому, на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2012 року, грошове зобов`язання трансформовано у гривню, оскільки у судовому рішенні зазначено про стягнення суми коштів виключно у грошовій валюті гривні, яка складається з: 7989,90 сума завдатку за попереднім договором купівлі продажу квартири у подвійному розмірі.

У зв`язку з цим суд відхиляє доводи представника відповідача на те, що інфляційні витрати не підлягають нарахуванню, оскільки основне зобов`язання існувало у доларах США.

В судовому засідання встановлено, та неоспорювалось сторонами по справі, ОСОБА_4 сплатив суми, що зазначені в рішенні суду від 02.04.2012 року в повному обсязі, лише 16.11.2020 року, що підтверджується відповідними копіями квитанцій.

Закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження 254цс 19)). Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень у державі.

Право кредитора на звернення до суду із позовом на підставі статті 625 ЦК України і стягнення з боржника трьох процентів річних та інфляційних витрат за весь період прострочення виконання рішення суду, настає відколи боржник не виконав своєчасно рішення суду.

Оскільки відповідач порушив виконання грошового зобов`язання, яке не є зобов`язанням за попереднім договором купівлі продажу квартири, а є трансформованим з нього зобов`язанням, встановленим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 року, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України.

Так, прострочення виконання зобов`язання виникло з 13.04.2012 року (дата набрання законної сили рішення)по 16.11.2020 року (дата повного розрахунку заборгованості), тому дана вимога є законною та обґрунтованою.

Підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Де:[Сума боргу] сума простроченого боргу.[Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.

При розрахунку, суд приймає до уваги, що відповідачем в продовж всього періоду прострочення, погашення грошового зобов`язання не здійснювалось.

Так, інфляційні втрати у періодз13.04.2012 року по16.11.2020 року індексація на суму13 989,90 грн.[Сукупний індекс інфляції] = 100,00% ? 99,70% ? 99,70% ? 99,80% ? 99,70% ? 100,10% ? 100,00% ? 99,90% ? 100,20% ? 100,20% ? 99,90% ? 100,00% ? 100,00% ? 100,10% ? 100,00% ? 99,90% ? 99,30% ? 100,00% ? 100,40% ? 100,20% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 103,30% ? 103,80% ? 101,00% ? 100,40% ? 100,80% ? 102,90% ? 102,40% ? 101,90% ? 103,00% ? 103,10% ? 105,30% ? 110,80% ? 114,00% ? 102,20% ? 100,40% ? 99,00% ? 99,20% ? 102,30% ? 98,70% ? 102,00% ? 100,70% ? 100,90% ? 99,60% ? 101,00% ? 103,50% ? 100,10% ? 99,80% ? 99,90% ? 99,70% ? 101,80% ? 102,80% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,10% ? 101,00% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,60% ? 100,20% ? 99,90% ? 102,00% ? 101,20% ? 100,90% ? 101,00% ? 101,50% ? 100,90% ? 101,10% ? 100,80% ? 100,00% ? 100,00% ? 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% = 270,563% (за період квітень 2012 - листопад 2020)

[Інфляційні нарахування] = 13 989,90 грн. (сума боргу) ? 270,563% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 13 989,90 грн. (сума боргу) = 23 861,66 грн.

Таким чином, інфляційні втрати за невиконання рішення Фрунзенського районного суду від 02.04.2012 року за період з 13.04.2012 року до 16.11.2020 року складають в розмірі 23861,66 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування відповідачем інфляційних втрат за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, передбаченихст. 625 ЦК України, є правомірними і підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому за період з 13.04.2012 року по 16.11.2020 року з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 23861,66 грн. інфляційних втрат щодо встановленої рішенням суду суми заборгованості та трьох процентів річних у розмірі 3610,50 грн.

За частиною першою ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції № 52875 від 20.01.2021 року, під час звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., оскільки позов задоволено, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір у зазначеному розмірі.

Керуючись ст. ст.2, 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 430 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення суми інфляційних витрат та 3 % річних задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за період з 13 квітня 2012 року по 16 листопада 2020 року суму в розмірі 27472 (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 20 коп., яка складається з інфляційних витрат в розмірі 23861,66 грн. та 3% річних в розмірі 3610,50 грн.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , карта платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 02 серпня 2021 року.

Суддя