ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2594/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/500/21 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 304000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Щавурська Н.Б.

Суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року, постановлену суддею Братасюком В.М. у цивільній справі № 607/2594/13-ц за скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду зі скаргою про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. протиправними та зобов`язання вчинити дії, в обґрунтування якої вказало, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопіпільської області від 16.08.2013 року в справі № 607/2594/13-ц задоволено позовні вимоги АТ «Універсал Банк» та звернуто стягнення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2322 від 14.03.2007 року (з додатковими угодами) в сумі 708 831, 92 грн на належне на праві власності: ОСОБА_1 , як майновому поручителю ПП «Агро торговий дім», майно - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки з аукціонів (публічних торгів) за початковою ціною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна у виконавчому провадження; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «Універсал Банк» 3 441, 00 грн сплаченого судового збору. На виконання даного судового рішення 22.04.2014 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 607/2594/13-ц, який надіслано на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. 12.06.2020 року останнім було відкрито виконавче провадження № 62334839. З метою контролю виконання судового рішення 20.01.2021року приватному виконавцю було надіслано заяву про хід виконавчого провадження № 62334839, однак зі змісту отриманої за вих. № 148 від 21.01.2021 року відповіді вбачається повідомлення про фактичну відмову у зверненні стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 з причини відсутності станом на 21.01.2021 року у виконавця попереднього дозволу органів опіки та піклування та наявності підстав, що є перешкодою для виконання рішення суду у вигляді звернення стягнення на нерухоме майно боржника предмет іпотеки.

Вважало, що приватний виконавець за відсутності законних підстав не здійснює обов`язкових виконавчих дій, направлених на погашення боргу ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк», у зв`язку з чим просило суд: визнати неправомірною відмову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. у виконавчому провадженні 62334839 щодо не передачі на прилюдні торги квартири АДРЕСА_1 , належної на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. у виконавчому провадженні 62334839 вчинити дії передати вищевказане майно на прилюдні (електронні) торги.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року скаргу АТ «Універсал Банк» задоволено.

Визнано неправомірною відмову, оформлену листом від 21.01.2021 року № 148, приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. у виконавчому провадженні 62334839, щодо не передачі на прилюдні торги квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 .

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. у виконавчому провадженні 62334839, вчинити дії передати на прилюдні (електронні) торги чотирикімнатну квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного встановлення фактичних обставин справи та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені скарги АТ «Універсал Банк».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність визнання судом листа-відповіді приватного виконавця Мелих А.І. за вих. № 148 від 21.01.2021 року відмовою в передачі на прилюдні торги іпотечного майна (квартири), належного на праві власності ОСОБА_1 , оскільки повідомлення заявнику про хід виконавчого провадження не є відмовою та процесуальним документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а відтак не може вважатися неправомірними діями виконавця.

Вважає, що виконавець діяв у відповідності до вимог закону, оскільки ЗУ Про виконавче провадження (ст. 18), ЗУ Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей (ст. 12), Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом МЮ України від 12.04.2012 року № 512/5; Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом МЮ України 29.06.2016 року № 283/5, зареєстрований у МЮ України 30.09.2016 року (п. 1 розділу ІІ) встановлюють обов`язок державного або приватного виконавця у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування, а, відтак, на її думку, відсутні правові підстави вважати права банку порушеними. При цьому посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.11.2019 року в справі № 718/482/15-ц та від 10.10.2019 року в справі № 751/15 667/15-ц.

З урахуванням того, що спірне житло є єдиним житлом для малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає необґрунтованим висновок суду, що приватний виконавець не повинен звертатися за дозволом до органів опіки та піклування на реалізацію нерухомості, право користування якої має малолітня дитина.

Також, беручи до уваги наявність рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 168 від 23.12.2020 року про відмову в наданні дозволу приватному виконавцю на реалізацію квартири АДРЕСА_2 , вважає безпідставним висновок суду й щодо зобов`язання приватного виконавця Мелиха А.І. передати на реалізацію нерухоме майно (квартиру), що належить на праві власності ОСОБА_1 та право користування якою має малолітня дитина ОСОБА_4 .

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходили.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній. Додатково пояснив, що 15.04.2021 року договір іпотеки, укладений між АТ Універсал Банк і ОСОБА_1 14.03.2008 року, розірвано, а виконавчий лист № 607/2594/13-ц, виданий 22.04.2014 року постановою приватного виконавця Мелиха А.І. від 11.05.2021 року повернуто стягувачу, що стверджується відповідними письмовими доказами. Вказані обставини просив урахувати при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції.

Приватний виконавець Мелих А.І., представник заінтересованої особи АТ Універсал Банк, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи сторін у судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосується фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі або відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у винятукових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причини, що об`єктивно не залежали від нього (ч.ч. 2. 3 ст. 367 ЦПК України).

Судом встановлено, що 14.03.2008 року між АТ «Універсал Банк» та Приватним підприємством «Агро торговий дім» укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2322 (надалі Генеральний договір), відповідно до якого АТ «Універсал Банк» зобов`язався надати Приватному підприємству «Агро торговий дім» кредит, у розмірі 500 000,00 грн. (т. 2 а.с. 20-26).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором, між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 (надалі Боржник), укладено договір іпотеки від 14.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю. Г., зареєстрований в реєстрі за № 1614 (надалі - Договір іпотеки), відповідно до якого, Боржник з метою забезпечення виконання зобов`язань передав АТ «Універсал Банк» в іпотеку нерухоме майно: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 74,9 кв. м., житловою площею 49,4 кв. м., що належить Боржнику на праві власності (т. 2 а.с. 28-31).

Відповідно до п. п. 4.1. Договору іпотеки, АТ «Універсал Банк» набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, серед іншого, у порушення будь-якого основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою.

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором, між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 (надалі Боржник 2), укладено договір іпотеки від 14 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю. Г., зареєстрований в реєстрі за № 1616 (надалі - Договір іпотеки 2), відповідно до якого Боржник 2, з метою забезпечення виконання зобов`язань передав АТ «Універсал Банк» в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 33,6 кв. м., житловою площею 18,2 кв. м., що належить Боржнику 2 на праві власності.

В подальшому, кредит не погашався, АТ «Універсал Банк» звернулося до суду за захистом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.08.2013 року задоволено позовні вимоги АТ «Універсал Банк» (надалі Скаржник) у цивільній справі № 607/2594/13-ц за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Приватне підприємство «Агро торговий дім» про звернення стягнення заборгованості за договором кредиту на предмет іпотеки. Звернуто стягнення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2322 від 14.03.2007 року (з додатковими угодами) в сумі 708 831, 92 грн на належні на праві власності: ОСОБА_1 , як майновому поручителю ПП "Агро торговий дім", чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки з аукціонів (публічних торгів) за початковою ціною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна у виконавчому провадження. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ "Універсал Банк" 3441, 00 грн сплаченого судового збору (т. 2 а.с. 10-13).

На виконання вказаного судового рішення, Тернопільським міськрайонним судом 22.04.2014 року видано виконавчий лист № 607/2594/13-ц. який АТ Універсал Банк надіслало на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича (надалі Суб`єкт оскарження, Приватний виконавець).

12.06.2020 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 62334839 від 12.06.2020 року (т. 2 а.с. 14).

Згідно інформації, отриманої від ТОВ «Коменерго-Тернопіль 4» за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані. в тому числі, неповнолітні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (онука Боржника ОСОБА_1 ).

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 168 від 23.12.2020 року відмолено у наданні дозволу приватному виконавцю Мелиху А.І. на реалізацію квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 18-19).

20.01.2021 року АТ Універсал Банк з метою контролю виконання судового рішення направив до приватного виконавця заяву про хід виконавчого провадження № 62334839.

Приватним виконавцем, на подану заяву про хід виконавчого провадження № 62334839, надано відповідь за вих. № 148 від 21.01.2021 року, змістом якої повідомлено стягувача про фактичну відмову у зверненні стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 з причини відсутності у виконавця попереднього дозволу органів опіки та піклування та наявності підстав, які перешкоджають виконанню рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника - предмет іпотеки (т. 2 а.с. 16).

На час розгляду даної справи рішення суду є невиконаним.

В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що 15.04.2021 року (після прийняття оскаржуваної ухвали в даній справі) АТ Універсал Банк і ОСОБА_1 розірвали договір іпотеки, що був укладений між ними 14.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Костецьким Ю.Г., що стверджується долученим представником Боржника в ході апеляційного розгляду даної справи відповідним нотаріально посвідченим договором.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 3 від 15.04.2021 року до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL2322 від 14.03.2008 року підтверджено припинення всіх прав та зобов`язань Сторін, що виникли з вищевказаного договору.

15.04.2021 року між АТ Універсал Банк і ПП Агро Торговий Дім укладено акт про припинення зобов`язань за Додатковою угодою № ВL2322/ВL2322-КL+ від 17.03.2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL2322 від 14.03.2008 року згідно якого сторони визнають, що на момент укладення акту розмір заборгованості Позичальника перед кредитором за вищевказаною Додатковою угодою складає 1 823 271, 15 грн, що є простроченими процентами (за базовою та підвищеною процентною ставками) за користування кредитом і яка (заборгованість) з моменту підписання акту вважається погашеною шляхом анулювання (прощення) Кредитором такої заборгованості Позичальнику на підставі ст. 605 ЦК України - прощення боргу), а Позичальник вважається таким, що виконав свої забов`язання за процентами, нарахованими за основним договором у повному обсязі.

Факт припинення станом на 22.04.2021 року між сторонами Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL2322 від 14.03.2008 року зобо`язань з7гідно акту від 15.04.2021 року підтверджується і відповідною довідкою № 41369 від 23.04.2021 року, виданою ОСОБА_5 АТ Універсал Банк.

11.05.2021 року приватним виконавцем Мелихом А.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа № 607/2594/13-ц, виданого 22.04.2014 року стягувачу (АТ Універсал банк на підставі поданої ним заяви) у виконавчому провадженні № 62334839 що стосується звернення стягнення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL2322 від 14.03.2008 року (з додатковими угодами) в сумі 708 831, 92 грн на належну на праві власності ОСОБА_1 , як майновому поручителю ПП Агро торговий дім чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно вимог п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних (електронних) торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно вимог ст. 3 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п. 2 ч. 1 Розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно вимог ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Верховний суд у своїй постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 754/15589/14-ц дійшов висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині. Законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки. Якщо пердметом іпотеки мають право користуватися чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії з реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки).

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив із доведеності матеріалами справи факту протиправності дій державного виконавця, який унаслідок своїх пасивних дій порушив вимоги ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження що стосується обов`язковості виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений з урахуванням вимог законів, якими регулюються дані правовідносини та у відповідності до встановлених обставин, підтверджених наявними у справі доказами.

Встановивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки у виконавчому провадженні № 62334839 має місце за рішенням суду, яким визначено конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки та виконання якого (рішення0є кінцевою стадією судового провадження; реєстрація малолітньої дитини в іпотечному майні мала місце після укладення договору іпотеки; скаржник-іпотекодержатель не надавав дозволу Боржнику на реєстрацію/прописку в чотирикімнатній квартирі АДРЕСА_1 неповнолітніх дітей, а малолітня внучка Іпотекодавця в порушення вимог п. 2.4.4 Договору іпотеки була нею зареєстрована в іпотечномау майні без згоди Іпотекодержателя, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку, що наявність рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 168 від 23.12.2020 року про відмову в наданні дозволу приватному виконавцю Мелиху А.І. на реалізацію квартири АДРЕСА_1 не є перешкодою для невиконання ним судового рішення.

Доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 щодо безпідставності висновків суду про визнання неправомірною відмови приватного виконавця у виконанні рішення, викладеної в листі-відповіді за вих. № 148 від 21.01.2021 року з посиланням на те, що повідомлення стягувача про хід виконавчого провадження не є відмовою у виконанні рішення суду в розумінні вимог ЗУ Про виконавче провадження, колегія суддів відхиляє, оскільки зі змісту вказаного листа вбачається фактична відмова приватного виконавця Мелиха А.І. від виконання рішення суду про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , іншими словами не вчинення передбачених ЗУ Про виконавче провадження дій з метою виконання рішення у визначений в ньому судом спосіб (бездіяльність) .

Відхиляє колегія суддів і доводи апелянта в частині неврахування судом тих обставин, що виконавець діяв у відповідності до вимог закону, оскільки ЗУ Про виконавче провадження (ст. 18), ЗУ Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей (ст. 12), Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 12.04.2012 року № 512/5; Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮ України 29.06.2016 року № 283/5, зареєстрованого у МЮ України 30.09.2016 року (п. 1 розділу ІІ), які встановлюють обов`язок державного або приватного виконавця у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування, оскільки відповідна згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки вправі користуватися чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії з реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержатеся після укладення договору іпотеки, з приводу чого наявний відповідний правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.10.2019 року в справі № 754/15589/14-ц, правовідносини в якій є ідентичними правовідносинам у даній справі. Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що на виконанні у приватного виконавця перебував виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, яким вже вирішено спір та звернуто стягнення на предмет іпотеки з визначенням способу реалізації предмета іпотеки.

Слід відхилити й доводи апеляційної скарги, що стосуються безпідставності висновку суду в частині зобов`язання приватного виконавця Мелиха А.І. передати на реалізацію нерухоме майно (квартиру), що належить на праві власності ОСОБА_1 та право користування якою має малолітня дитина ОСОБА_4 з посиланням на існування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 168 від 23.12.2020 року про відмову в наданні дозволу приватному виконавцю на реалізацію квартири АДРЕСА_2 , оскільки обставині існування такого рішення судом надана належна правова оцінка в оскаржуваній ухвалі (а.с. 50 на звор., а.с. 51 т. 2), що не потребує додаткової правової аргументації.

Відхиляються колегією суддів і доводи апелянта в частині неврахування судом, що спірне житло є єдиним житлом для малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ході розгляду справи також встановлено наявність у боржника іншого нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в с. Базаринці Збаразького району Тернопільської області, в котрому цілком можливо потенційно забезпечити дитину житлом.

Що стосується надання судом апеляційної інстанції правової оцінки доводам представника апелянта обставинам: розірвання договору іпотеки між Банком і його довірителькою ОСОБА_1 ; відсутності у кредитора, за якого вона поручилася власним майном, заборгованості перед Банком та факту повернення стягувачу виконавчого документа, колегія суддів вважає, що перелічені обставині, як такі, що виникли після прийняття судом першої інстанції ухвали в даній справі не можуть вплинути на її законність та обґрунтованість, однак матимуть відповідне правове значення за умови повторного звернення Банком до виконання виконавчого листа в справі № 607/2594/13-ц.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам; рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала Тернопільського міськрайонного суду в даній спарві без змін..

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 19 липня 2021 року.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : С.І. Дикун

Б.І. Сташків