КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №372/1712/19 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко М.В.

Провадження №22-ц/824/519/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

17 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.,

за участю секретарів Кибукевич О.Є., Телятник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Виконуючого обов`язки прокурора Київської області С.Єфремова на рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року у справі за позовом першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство» до Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку.

Просив суд визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 10 вересня 2018 року №472/18 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с.Перше Травня»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43571876 від 19 жовтня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0902 га з кадастровим номером :02:020:0023, що розташована у с. Перше Травня Обухівського району Київської області; визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 25 вересня 2018 року №475/1 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с.Перше Травня»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43570269 від 19 жовтня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2305 га з кадастровим номером :02:020:0027, що розташована у с. Перше Травня Обухівського району Київської області; визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 10 вересня 2018 року №472/17 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с.Перше Травня»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43572779 від 19 жовтня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2226 га з кадастровим номером :02:020:0024, що розташована у с. Перше Травня Обухівського району Київської області; визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 10 вересня 2018 року №472/16 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с.Перше Травня»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43576800 від 19 жовтня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2310 га з кадастровим номером :02:020:0025, що розташована у с. Перше Травня Обухівського району Київської області; стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір.

В обґрунтування позову зазначив, що рішеннями 46 сесії 7 скликання Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області №472/18 від 10 вересня 2018 року, №475/1 від 25 вересня 2018 року, №472/17 від 10 вересня 2018 року та №472/16 від 10 вересня 2018 року були затверджені проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок відповідачам для будівництва та обслуговування житлових будників, господарських будівель і споруд, які розташовані на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області. На підставі вказаних рішень відповідачі зареєстрували право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вважає, що вказані рішення Першотравенської сільської ради прийняті поза межами компетенції сільської ради, у зв`язку з чим набуття права власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будників, господарських будівель і споруд відбулося із порушенням вимог земельного і лісового законодавства.

Зазначив, що в силу положень ст. ст. 19, 55, 57, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірні земельні ділянки відносились до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалися для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

Відповідно до інформації №04-48/236 від 04 лютого 2019 року, наданої Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства, останнє згоди на вилучення чи припинення права постійного користування спірними земельними ділянками не давало.

Отже, оскаржуваними рішеннями сільської ради порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена не уповноваженим відповідно до вимог Земельного кодексу України органом та за відсутності згоди органу лісового господарства.

У порушення вимог ст. 20 Земельного кодексу України рішення органів державної влади в межах компетенції про зміну цільового призначення лісогосподарських земель не приймалось, відповідні проекти не затверджувалися.

Зважаючи на те, що відповідачами право власності на спірні земельні ділянки зареєстровано у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише відповідно до ст. 16 ЦК України шляхом визнання недійсними рішення Першотравенської сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року в задоволені позову першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство» до Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в.о. прокурора Київської області Єфремов С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, судові витрати стягнути з відповідачів.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що предметом спору є землі лісогосподарського призначення, стосовно яких законом встановлено обмеження щодо використання у цивільному обороті, та безпідставно не застосовано до спірних правовідносин положення ст. ст. 19, 20, 55-57, 84, 92, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 7, 8, 17, 45, 47, 48, 54, 57, п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, положення п. 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11 грудня 1986 року, як і не враховано те, що на момент прийняття оскаржуваних рішень Першотравенської сільської ради є чинними планово-картографічні матеріали лісовпорядкування Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс» 2003 року, які підтверджують право постійного користування державного лісогосподарського підприємства земельними лісовими ділянками згідно Лісового кодексу України.

Не враховано викладені в листі ДП «Київське лісове господарство» №02-02/94 від 04 лютого 2019 року дані із долученими картами дійсного розташування кварталу 3 Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс», який знаходиться на території Першотравенської сільської ради Обухівського району, та належним чином не оцінено лист ВО «Укрдержліспроект» №87 від 25 лютого 2019 року із долученим фрагментом з Публічної кадастрової карти України з накладеними на неї спірними ділянками з кадастровими номерами :02:020:0023, :02:020:0027, :02:020:0024, :02:020:0025 на землі лісогосподарського призначення кварталу 3 Обухівського лісництва ДЛГО «Київське лісове господарство» за чинними матеріалами лісовпорядкування.

Відповідачами до справи не надано будь-яких рішень уповноважених органів виконавчої влади щодо зменшення площі цих земель (вилучення з постійного користування чи іншого припинення речового права ДП «Київське лісове господарство»), ухвалених відповідно до вимог ст. ст. 141-149 Земельного кодексу України.

Посилався на те, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки листу-клопотанню директора ДП «Київське лісове господарство» за №02-375 від 23 липня 2010 року.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що орган місцевого самоврядування діяв у межах своєї компетенції під час передачі у приватну власність громадянам земельних ділянок.

Першотравенська сільська рада не мала повноважень на розпорядження землями лісогосподарського призначення, оскільки відсутнє спрямоване рішення повноважного органу державної влади на відчуження земельної ділянки і відсутнє заперечення користувача земельної ділянки проти її вилучення, що не свідчить про належний спосіб вилучення цих ділянок із земель лісогосподарського призначення, а також про те, що був вияв волі повноважної особи на її відчуження зі складу земель державної власності лісогосподарського призначення.

Зазначив, що момент, на який звертає увагу суд першої інстанції щодо обізнаності позивача про виведення із земель держлісфонду спірних земельних ділянок, не свідчить про початок перебігу строку позовної давності для порушених у даному спорі правовідносин, оскільки цивільний спір між позивачем та особою, яка заявила про застосування строку позовної давності, ще не виник у 2010 році.

У судовому засіданні представник прокуратури підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скаксувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник відповідачів заперечувала проти апеляційної скарги, просила суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представників учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 вересня 2018 року та 25 вересня 2018 року рішеннями Першотравенської сільської ради були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність чотирьом громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області.

На підставі вказаних рішень Першотравенської сільської ради від 10.09.2018 року та 25.09.2018 року рішеннями державного реєстратора Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровані права власності на земельні ділянки:

- ОСОБА_5 з кадастровим номером :02:020:0023 площею 0,0902 га та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:020:0027 площею 0,2305 га та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_1 з кадастровим номером :02:020:0024 площею 0,2226 га та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_3 з кадастровим номером :02:020:0025 площею 0,2310 га та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4 ;

Відповідно до рішення Київської обласної ради 24 скликання від 27 травня 2004 року № 183-14-XXIV та викопіювання із кадастрового плану, встановлено межі с. Перше Травня Обухівського району Київської області згідно з проектом землеустрою щодо встановлення і зміни межі села Перше Травня, розробленим державним підприємством «Київський науково-дослідний проектний інститут землеустрою».

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що факт надання у власність відповідачам земельних ділянок за рахунок земель, що знаходяться у користуванні позивача в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство», не підтверджений належними та допустимими доказами, а надані позивачем докази не свідчать про порушення права.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвалене судом першої інстанії рішення не відповідає заначеним нормам процесуального закону та відповідним нормам матерального права

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Колегія суддів встановила, що Київське державне лісогосподарське об`єднання «Київліс» (надалі ДЛГО «Київліс») створене наказом Міністерства лісового господарства України № 133 від 31 жовтня 1991 року, засноване на державній власності і підпорядковане Державному комітету лісового господарства України. Правонаступником ДЛГО «Київліс» є ДП «Київське лісове господарство.

ДЛГО «Київліс» створене з метою здійснення управління лісовим та мисливським фондами області, організації виконання законодавчих актів України і здійснення систематичного контролю за їх виконанням (п. 2.1.3 Статуту в редакції від 2002 року).

У складі зазначеного лісогосподарського підприємства функціонує низка лісництв, у тому числі й Обухівське лісництво, у постійному користуванні якого згідно матеріалів лісовпорядкування 2003 року Плану лісонасаджень знаходиться 5044 га земель лісового фонду.

Враховуючи територіальне розгалуження земель лісового фонду ДЛГО «Київліс» з урахуванням адміністративно-територіального устрою для кожного окремого лісництва виготовлено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування із відображенням на планшетах та лісових картах місцезнаходження земель держлісфонду з урахуванням вимог та положень Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11 грудня 1986 року.

Зокрема, за вищевказаними матеріалами лісовпорядкування землі Обухівського лісництва розміщені на території двох районів області: в Обухівському районі - 4373 га, розташовані на території 13 сільських рад, у т.ч. й Першотравенської сільської ради (квартали 3, 4, 8, 9, 11, 15, 65) загальною площею 457,0 га, а також у Васильківському районі - 671 га, розташовані на території 4 сільських рад.

Згідно з листом ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/94 від 04 лютого 2019 року встановлені дані із долученими картами дійсного розташування кварталу 3 Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс», який знаходиться на території Першотравенської сільської ради Обухівського району, а саме:

-копію планшету лісовпорядкування 2003 року кварталу 3 Обухівського лісництва, на якому чітко зображено конфігурацію кварталу 3 із загальною площею 49 га та відображенням виділів у такому кварталі (1- 13);

-копію планів лісонасаджень із картою-схемою розміщення лісових урочищ;

-копію таксаційного опису кварталу 3 Обухівського лісництва з Проекту організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року.

В аналогічних правовідносинах Верховним Судом у постановах № 707/2192/15-ц від 30 січня 2018 року, № 488/5476/14-ц від 21 лютого 2018 року та Верховним Судом України у постановах від 24 грудня 2014 року у справі № 6-212цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-196цс15 від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14 неодноразово зазначалось, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України копія планшета лісовпорядкування є документом, який підтверджує право постійного користування державного лісогосподарського підприємства спірною земельною ділянкою та те, що остання належить до земель лісогосподарського призначення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та безпідставно проігнорував матеріали лісовпорядкування Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс» 2003 року, які містять достовірні відомості про перебування у титульному володінні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства земель лісогосподарського призначення державної форми власності.

Згідно зі ст.ст. 55-57, 84 Земельного кодексу України зазначені землі лісогосподарського призначення обмежені в цивільному обороті й не можуть передаватись у приватну власність (за виключенням випадків, визначених ч.ч. 2, 3 ст. 56 Земельного кодексу України).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанціії не враховано зазначену в листі ВО «Укрдержліспроект» № 87 від 25 лютого 2019 року інформацію із долученим фрагментом з Публічної кадастрової карти України з накладеними на неї спірними земельними ділянками з кадастровими номерами :02:020:0024, :02:020:0027, :02:020:0025, :02:020:0023 на землі лісогосподарського призначення кварталу 3 Обухівського лісництва ДП «Київське лісове господарство» за чинними матеріалами лісовпорядкування.

Зазначена інформація надана Українським Державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект», яке засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30 версеня 1991 року за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Відповідно до п. 3.2.8 Статуту ВО «Укрдержліспроект», окрім інших його функцій, забезпечує при лісовпорядкуванні лісового фонду формування повидільних й інтегрованих банків даних, які містять лісотаксаційну, топографо-геодезичну і картографічну інформацію, з наступним формуванням і веденням державного лісового кадастру.

Відповідний висновок про належність та допустимість аналогічних інформацій вищевказаної державної установи висловлено Верховним Судом у постанові від 13 листопада 2019 у справі № 361/6829/16, в якій зазначено, що ВО «Укрдержліспроект» створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства.

ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування.

Оскільки інформація ВО «Укрдержліспроект» № 87 від 25 лютого 2019 року надана уповноваженим суб`єктом та містить достовірні дані про предмет доказування у даній справі, адже на таких документах чітко зображено взаємне розташування спірних земельних ділянок та земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а тому такі докази відповідають вимогам ст.ст. 76-81, 95 ЦПК України.

Колегією суддів встановлено, що з вересня 2019 року на виконання доручення Прем`єр-міністра України щодо розробки єдиної інтегрованої системи державних кадастрів Держгеокадастром України (дані Державного земельного кадастру, що є загальнодоступними, режим доступу: https://map.land.gov.ua/kadastrova-karta) розміщено інформацію про природні; ресурси країни з можливістю виведення на екран на Публічній кадастровій карті України комбінованої інформації з різних інформаційних шарів, зокрема, шару «Ліси», що отриманий в рамках інформаційної взаємодії з державним лісовим кадастром на підставі відомостей, наданих профільними установами та Державним агентством лісових ресурсів.

Використання даного ресурсу, також засвідчує повне накладення спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :02:020:0024, :02:020:0027, :02:020:0025 та часткове накладення земельної ділянки з кадастровим номером :02:020:0023 на землі лісогосподарського призначення.

Частиною 5 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користуванняними в порядку, встановленому законом.

Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних міських рад відповідно до їх повноважень.

Колегія суддів встановила, що ДП «Київське лісове господарство» та Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства згоди на вилучення чи припинення права постійного користування спірними землями не надавали.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не встановлено існування рішень уповноважених органів виконавчої влади щодо зменшення площі цих земель (вилучення з постійного користування чи іншого припинення речового права ДП «Київське лісове господарство), ухвалених відповідно до вимог ст.ст. 141-149 Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції проігнорував ту обставину, що предметом спору по суті є землі лісогосподарського призначення, стосовно яких законом встановлено обмеження щодо використання їх в цивільному обороті, оскільки усі ліси України є її національним багатством.

Незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, усі ліси на території України становлять державний лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до положень ст.ст. 56, 57, ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України та ст. 17 Лісового кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності виключно на замкнені ділянки лісового фонду, тобто такі, які відокремлені природними (болотами, водоймами, пустирями тощо) розривами, а також малопродуктивні та деградовані угіддя для заліснення.

Всі інші землі лісогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, не підлягають передачі у приватну власність та можуть перебувати у користуванні лише спеціалізованих підприємств, установ та організацій.

Зазначений принцип невідчужуваності державної власності є невід`ємним від поняття державна (належна народу України) власність.

Основа цього принципу пов`язана з поняттям суспільної значимості (користі) предмета регулювання (у даному випадку лісу) і полягає в тому, що допоки такий зв`язок зберігається і не прийняте чітко виражене компетентною особою рішення про виключення зі складу державної власності, до тих пір не може бути дозволена будь-яка передача права власності. Внаслідок дії цього принципу будь-яке відчуження майна, попередньо не виключеного з такої державної (загальнонародної) власності, є нікчемним і, по суті, спричиняє неможливість встановлення речових прав на державні (загальнонародні) володіння.

Вчинення будь-яких дій поза межами наданої законодавством компетенції в жодному разі не може вважатись законним здійсненням від імені та в інтересах держави і суспільства.

Разом з тим, ніхто без дозволу, виданого компетентними владними органами, не має права володіти національною державною власністю і використовувати її поза межами, встановленими для загального права користування нею.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 12червня 2019 у справі №487/10128/14.

Тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстаніії про недоведенність факту віднесення спірних земель до категорії земель лісогосподарського призначення з посиланням на проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування ДП «Київське лісове господарство» для ведення лісового господарства, розробленого у 2010 році ТОВ «КАДАСТР- ГЕО» (далі - Проект), на підставі якого за підприємством зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право постійного користування на землі лісового фонду загальною площею 448,2265 га, розташовані на території Першотравенської сільської ради.

На думку колегії суддів, матеріали справи містять належні та допустимі докази зазначеного вище - планово-картографічні матеріали лісовпорядкування Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс».

При цьому, судом першої інстанації не надано правової оцінки наявному в Проекті листу-клопотанню директора ДП «Київське лісове господарство» за № 02-375 від 23.07.2010, поданому до Київської обласної державної адміністрації для надання дозволу на переоформлення права постійного користування на земельні ділянки ДП «Київське лісове господарство» для ведення лісового господарства в Обухівському лісництві загальною площею 5044 га, які розташовані в окремих районах Київської області з урахуванням територій сільських рад, а саме:

- на землі лісового фонду загальною площею 4373 га в Обухівському району, до складу яких увійшли території 13 сільських рад, зокрема й Першотравенської сільської ради (квартали З, 4, 8, 9, 11, 15, 65) площею 457,0 га;

- на землі лісового фонду загальною площею 671 га у Васильківському районі, до складу яких увійшли території 4 сільських рад.

Встановлено, що за результатами розгляду вищевказаного листа Київською обласною державною адміністрацією надано лист-дозвіл за № 11-27-16224 від 31 серпня 2010року про надання дозволу на розробку Проекту щодо відведення у постійне користування ДП «Київське лісове господарство» земель лісового фонду Обухівського лісництва (квартали З, 4, 8, 9, 11, 15, 65) загальною площею 448, 4 га, які розташовані на території Першотравенської сільської ради, що не відповідає загальній площі наявних на території цієї сільради лісогосподарської землі та свідчить про можливість її дооформления у подальшому та, відповідно, про чинність на цей час планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування лісництва 2003 року.

Згідно із планами лісонасаджень із карт-схем розміщення лісових урочищ Обухівського лісництва 2003 року, долучених позивачем до позову визначено конфігурацію кварталів 3, 4, 8, 9, 11, 15, 65, їх місце розташування та їх загальні площі.

Проте, у Планшеті № 3, який міститься в Проекті, відображено зовсім іншу конфігурацію кварталів 3, 4, 8, 9, 11, 15, 65 Обухівського лісництва та їх площі, які є відмінними від первинних карт лісництва.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме за рахунок зменшення площ понад 13 га із кварталів 3, 4 Обухівського лісництва було безпідставно здійснено подальше відведення земель держлісфонду органом місцевого самоврядування у приватну власність фізичним особам, про що свідчить і проведене ВО «Укрдержліспроект» накладення спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :02:020:0024, :02:020:0027, :02:020:0025, :02:020:0023 на землі кварталу 3 Обухівського лісництва за матеріалами лісовпорядкування 2003 року.

Колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанії на те, що спірні ділянки не відносяться до земель лісового фонду є помилковим, оскільки судом першої інстанії не досліджувалось та не встановлювалось за рахунок яких кварталів Обухівського лісництва сформувалась земельна ділянка з кадастровим номером :02:013:0079 площею 375,9122 га, яка площа визначалася у первинних планово-картографічних матеріалах лісництва, причини зміни розташування земель лісового фонду за відсутності рішень про їх вилучення із земель даної категорії, яка площа фактично сформована Проектом, а яка ним не охоплена.

Встановлено, що ДП «Київське лісове господарство» листом за № 02-375 від 23 липня 2010 року повідомляло про намір розробити Проект на 457 га, а не на 448, 4 га, що додатково свідчить про волевиявлення державного підприємства на оформлення всіх земель на території Першотравенської сільської ради.

Колегія суддів встановила, що частина земель лісового фонду залишилася не оформленою згідно матеріалів лісовпорядкування Обухівського лісництва 2003 року до цього часу, але продовжує перебувати у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства на підставі норми п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

Не зважаючи на факт формування частини належних ДП «Київське лісове господарство» на праві постійного користування земель держлісфонду згідно з Проектом, державної реєстрації речового права за державним підприємством на ділянки площею близько 450 га та внесення їх до Державного земельного кадастру за відповідними кадастровими номерами.

Право на частину земель, які залишились неоформленими, у тому числі на спірні землі, підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до моменту їх належного оформлення.

Колегія суддів вважає, що за відсутності рішення уповноваженого органу державної виконавчої влади про припинення права постійного користування ДП «Київське лісове господарство» на спірні земельні ділянки, останні на законних підставах перебувають у титульному володінні позивача до цього часу, що підтверджується документами - планово-картографічними матеріалами Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс» 2003 року.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що на час передачі у приватну власність громадянам спірних земельних ділянок орган місцевого самоврядування діяв у межах своєї компетенції, мотивуючи такий висновок перебуванням спірних земель у комунальній власності, що нібито підтверджується графічними матеріалами з проекту формування меж с. Перше Травня Обухівського району.

Згідно зі ст. ст. 57, 84, 92 Земельного кодексу України, ст. 17 Лісового кодексу України та Статуту лісогосподарського підприємства земельні ділянки ДП «Київське лісове господарство» перебувають у державній власності на праві постійного користування як землі держлісфонду, незважаючи на їх місце знаходження в межах населеного пункту або за його межами.

Згідно зі ст.ст. 83, 173, 174 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянокприватної та державної власності.

Матеріали справи не містять доказів внесення до АС ДЗК оновленої межі села Перше Травня Обухівського району і не містять підтвердження винесення меж вказаного населеного пункту в натурі та закріплення їх межовими знаками, а тому такі твердження є лише припущеннями.

Колегія суддів вважає неналежним доказом Акт польового обстеження і погодження межі с. Перше Травня від 14 травня 2004 року, оскільки він не містить інформації, що входить до предмету доказування та не підтверджує виконання вищевказаних вимог, які є передумовою для виникнення компетенції Першотравенської сільської ради на розпорядження спірними земельними ділянками.

Відповідно до інформації №04-48/236 від 04 лютого 2019 року, наданої Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства, останнє згоди на вилучення чи припинення права постійного користування спірними земельними ділянками не давало.

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, визначено, що у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки. які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств.установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Тобто, сільські ради за будь-яких умов неуповноважені розпоряджатися землями державної власності до належного припинення такого речового права держави та виведення їх зі складу держлісфонду.

Колегія суддів, проаналізувавши картографічні матеріали до проекту формування межі с. Перше Травня Обухівського району, прийшла до висновку, що судом першої інстанції проігноровані вимоги ст. 173 Земельного кодексу України, згідно яких включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, незважаючи на те, чи в межах чи за межами населеного пункту с.Перше Травня Обухівського району знаходяться спірні земельні ділянки, Першотравенська сільська рада не мала повноважень на розпорядження землями лісогосподарського призначення.

Колегія суддів відхиляє доводи суду першої іцнстанції з посиланням на довідки Управління Держкомзему в Обухівському районі за формою 6-зем, що містяться в проектах землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність відповідачам, та на акти обстеження ДСЛП «Київлісозахист», в яких зазначено про наявність зелених насаджень загального користування, що нібито спростовує доводи позивача про віднесення спірних земель до категорії земель лісогосподарського призначення.

На думку колегії суддів суд першої інстанції невірно застосовує положення ст.ст. 19, 20, 55-57, 203 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 5 Лісового кодексу України, розділу 1, 2 Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, ба-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377 (який втратив чинність з 01 січня 2016 року), та безпідставно ототожнєю поняття «склад угідь» земельної ділянки та її «категорії».

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необгрунтованого їх вилучення для інших потреб (п. «б» ч. 1 ст. 164 Земельного кодексу України).

Судом першої інстанції безпідставно проігноровано, що у довідках форми 6-зем зазначаються площі земель і розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності в межах територій, які входять до адміністративно-територіальних одиниць, однак не містять даних про цільове призначення земель та їх категорії відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України.

Фактично довідки 6-зем містять «приховану» статистичну інформацію про склад угідь, яка відображалася вже зі змісту оспорюваних рішень сільської ради, а тому не відповідають критеріям допустимості та достовірності, оскільки інформація щодо перебування спірних земель у запасі суперечить наявним в матеріалах справи планово-картографічним матеріалам лісовпорядкування ДП «Київське лісове господарство».

Більше того, акти обстеження спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :02:020:0024, :02:020:0027, :02:020:0025, :02:020:0023, проведені за участю ДСЛП «Київлісозахист» та підписані головою і землевпорядником сільської ради, не доводять відсутність на цій території лісів.

Згідно зі статутом ДСЛП «Київлісозахист» () основним видом його діяльності є надання допоміжних послуг у лісовому господарстві (код КВЕД 02.40), що вказує на відсутність у вказаного підприємства компетенції на визначення категорії та цільового призначення спірних земель.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безхпідставно відхилив такийдоказ як передбачений "Інструкцією про порядок створення і розмноження лісових карт" - Таксаційний опис кварталу 3 Обухівського лісництва з Проекту організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, яким саме й визначено категорію захисності лісогосподарської частини лісів зелених зон і вказано види порід дерев та іншої лісової рослинності в кварталі 3 у виділах 1,3.

Вважає також безпідставним посилання суду першої інстанції на Конвенцію про захист прав та основоположних свобод як на підставу для відмови у задоволенні позовної вимоги про витребування спірних земель, мотивуючи, що відповідачі законно набули право приватної власності на спірні землі і позбавлення громадян такого права слугуватиме проявом неправомірного втручання на мирне володіння майном.

Судом першої інстанціії не враховано, що висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а із урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника.

Це пов`язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування ст. 1 Першого протоколу, можуть бути пов`язані із протиправною поведінкою самого набувача майна.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постанові від 14листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, звернула увагу на те, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч. 3 ст. 13, ч. 7 ст. 41, ч. 1 ст. 50 Конституції України).

Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок іст.ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України), які набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України) та через інші законодавчі обмеження.

Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема, без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим ст. 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля (п. 107).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 27.11.2007 у справі «Хаммер проти Бельгії» суд вирішив, що незважаючи на той факт, що навколишнє середовище прямо не захищене в Конвенції, проте саме по собі воно є цінністю, в якій як суспільство, так і державні органи мають живий інтерес.

Економічні міркування і навіть право на власність не мають виходити на перший план у питаннях охорони навколишнього середовища, зокрема, коли ця сфера законодавчо регулюється державою. Таким чином, державні органи зобов`язані діяти з метою захисту навколишнього середовища.

Оскільки ліси є невід`ємним елементом екосистеми, незаконне відчуження земель лісового фонду призводить до порушення прав усіх громадян на безпечне довкілля.

Колегія суддів важає, що відповідачі набули право власності на спірні земельні ділянки у спосіб, який тільки за формальними ознаками має вигляд законного: юридичне оформлення права власності відповідача на землю стало можливим у результаті прийняття органом місцевого самоврядування рішень, проведення державної реєстрації права приватної власності, укладення договору купівлі-продажу.

Останні, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для лісу (ст. 1 Лісового кодексу України) природних ознак (наявності лісової (деревної) рослинності) спірних земельних ділянок, перебування їх у масиві земель лісового фонду, враховуючи відсутність погодження меж суміжного землекористувача - ДП «Київське лісове господарство» в проектах землеустрою щодо виділення спірних земельних ділянок, знали, або, проявивши розумну обачність, могли знати про те, що ліс і ділянки вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить їх добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів.

Відповідно до Стокгольмськ ій Декларації, прийнятої у 1972 році на Конференції Організації Об`єднаних Націй з навколишнього довкілля сформулювано принцип про те, що «Людина повинна мати основне право на свободу, рівність і сприятливі умови життя в довкіллі, якість якого дозволяє вести гідне і процвітаюче життя, вона несе головну відповідальність за охорону і поліпшення довкілля на благо нинішнього і майбутніх поколінь». «Збереження і покращення якості оточуючого людину середовища є важливою проблемою, яка впливає на добробут народів та економічний розвиток усіх держав світу; це - вираз волі народів усього світу і обов`язок урядів усіх держав».

За таких обставин позов позивача не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на володіння майном, закладеним у ст. 1 Першого протоколу, особливо враховуючи, що володіння відповідачами спірним майном не відповідає визначенню «мирне володіння», так як порушує права ДП «Київське лісове господарство», і у даній справі превілеюють інтереси держави в особі народу України стосовно повернення особливо цінних земельних ділянок - лісів, над приватними інтересами громадян.

Суд першої інстанції звернув увагу на пропущення строку позовної давності для звернення з позовом до суду.

Згідно із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, від 06.06.2018 у справі №372/1387/13-ц, від 20.06.2018 у справі № 697/2751/14-ц, та Верховного Суду України у постанові від 22.04.2015 у справі № 6-48цс15 вказано, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано, що початок перебігу строку позовної давносту не може розпочатись до моменту порушення речового права або законного інтересу позивача, так як у 2010 році був відсутній предмет спору,оскільки решта землі, не охоплена Проектом, продовжує перебувати у постійному користуванні державного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2003 року, а землі лісогосподарського призначення фактично вибули з власності держави тільки з моменту державної реєстрації права приватної власності фізичних осіб на спірні землі, відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України з жовтня 2018 року на підставі оспорюваних рішень Першотравенської сільської ради від 10 вересня 2018 року та 25 вересня 2018 року.

Момент, на який звертає суд першої інстанції щодо обізнаності позивача про виведення із земель держлісфонду спірних земельних ділянок, жодним чином не свідчить про початок перебігу строку позовної давності для порушених у даному спорі правовідносин, оскільки цивільний спір між позивачем та особою, яка заявила про застосування строків позовної давності взагалі ще не виник у 2010 році.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин а також правильно витлумачив ці норми.

Однак, наведені вище обставини свідчать, що судом вирішено справу всупереч зазначеним положенням матеріального права та з порушеннями норм процесуального права, у зв`язку з чим прийнято незаконне рішення та безпідставно позбавлено позивачів гарантованого Конституцією України права на судовий захист їх прав.

Враховуючи викладене колегія суддів відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати на відшкодування судового збору пропорційно задоволенним позовним вимогам.

Загальний розмір судового збору сплачений Прокуратурою Київській області при подачі позовів до суд першої інстанції склав 15 368 грн (за 8 вимог), при подачі апеляційної скарги (15 368 * 1150%) 23 052 грн= загальна сума витрат склала 38 420 грн.

З відповідачів фізичних осіб підлягає стягненню по 8 644,50 з кожного.

З Перштравенської ради Обухівського району Київській області 50 % по кожній вимозі, що складає 3 842 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну Виконуючого обов`язки прокурора Київської області С. Єфремова задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 10 вересня 2018 року №472/18 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с. Перше Травня».

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43571876 від 19 жовтня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0902 га з кадастровим номером :02:020:0023, що розташована у с. Перше Травня Обухівського району Київської області.

Визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 25 вересня 2018 року №475/1 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с. Перше Травня».

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43570269 від 19 жовтня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2305 га з кадастровим номером :02:020:0027, що розташована у с. Перше Травня Обухівського району Київської області.

Визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 10 вересня 2018 року №472/17 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с. Перше Травня».

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43572779 від 19 жовтня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2226 га з кадастровим номером :02:020:0024, що розташована у с. Перше Травня Обухівського району Київської області.

Визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 10 вересня 2018 року №472/16 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с. Перше Травня».

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43576800 від 19 жовтня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2310 га з кадастровим номером :02:020:0025, що розташована у с. Перше Травня Обухівського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Прокуратури Київської області судові витрати на відшкодування судового збору у розмірі 8 644,50 грн з кожного.

Стягнути з Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області на користь Прокуратури Київської області судові витрати на відшкодування судового збору у розмірі 3 842 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного суду з підстав визначених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 01 березня 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.В. Борисова

А.А. Пікуль