БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/247/21
Провадження № 6/730/8/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

державного виконавця - Савченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу за поданням головного державного виконавця Борзнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Савченко В.М. про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Борзнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Савченко В.М. звернулась до суду з даним поданням, в якому просить встановити тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженцю та проживаючому в АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом №730/217/19, виданим 28.12.2020р. Менським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 18022,83 грн витрат, понесених Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на лікування потерпілого від злочину. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у неї на виконанні знаходиться виконавче провадження №АСВП64123395 за вказаним виконавчим листом №730/217/19 від 28.12.2020р., державним виконавцем вживалися необхідні заходи з примусового виконання судового рішення, але ОСОБА_1 свідомо ухиляється від його виконання, оскільки до органу ДВС на виклик не з`явився, декларацію про доходи та майно не подав, не повідомив про зміну адреси проживання (за наявності такого факту), з початку відкриття виконавчого провадження ніяких дій на погашення заборгованості не вчинив, має в наявності закордонний паспорт, в боржника відсутні доходи та майно, на яке можливо б було звернути стягнення.

Державний виконавець в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що в їх органі ДВС стосовно ОСОБА_1 заведено декілька виконавчих проваджень й за місцем проживання боржника не було виявлено належного йому автомобіля марки «Шевроле Авео», який оголошено в розшук.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Окрім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Приписами ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язки боржника, а саме: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

За змістом положень ч.1-4 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною; на здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 зазначеного Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Таким чином, в розумінні вказаних правових норм, обов`язковою законною підставою для звернення державного виконавця з поданням про обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Так, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Можливість застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон або відсутність підстав для цього не пов`язуються прямо із обсягом здійснення виконавцем інших заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, законодавчих перешкод для одночасного застосування різних заходів із метою виконання рішення суду немає, а відповідні факти оцінюються в сукупності в кожному конкретному випадку з урахуванням дійсних обставин виконавчого провадження, дій (бездіяльності) боржника тощо.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Борзнянському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження ВП №64123395 від 13.01.2021р. з примусового виконання виконавчого листа №730/217/19 Менського районного суду Чернігівської області від 28.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 в дохід обласного бюджету 18022,83 грн витрат, понесених Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на лікування потерпілого від злочину.

Постанова про відкриття даного виконавчого провадження та виклик державного виконавця направлені ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі, рекомендованим поштовим відправленням 13 січня 2021 року, що підтверджується копією фіскального чека, відповідає вимогам ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» та свідчить про достеменну обізнаність боржника про наявність відкритого стосовно нього виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, вжиті державним виконавцем заходи щодо примусового виконання рішення виявилися безрезультатними, державним виконавцем не було встановлено майна чи доходів, на які можливо було б звернути стягнення (в процесі здійснення даного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешти на майно та кошти боржника, направлені запити щодо джерел доходів та наявності майна, закордонного паспорта, перетину державного кордону).

Натомість, всупереч вимог п.3, 5 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 не подав державному виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Водночас, ОСОБА_1 після відкриття виконавчого провадження не сплатив жодної суми на виконання судового рішення, має закордонний паспорт (серії НОМЕР_2 , виданий 26.04.2018р.), йому на праві власності належить автомобіль марки «Шевроле Авео», 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , якого боржник переховує від державного виконавця й що обумовило оголошення його в розшук; експлуатація ж та технічне обслуговування зазначеного транспортного засобу потребує від боржника затрати певних грошових коштів. Разом з тим, ринкова вартість належного ОСОБА_1 автомобіля є більш ніж достатньою для погашення заборгованості за виконавчим документом.

Отже, викладені обставини на думку суду свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього рішенням суду фінансових зобов`язань.

Одночасно суд зважує на те, що застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань відповідає усім трьом критеріям, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року):

1) обмеження грунтується на законі (п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України);

2) обмеження переслідує легітимну мету, передбачену у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: обмеження є необхідним в демократичному суспільстві для підтримання публічного порядку (в даному випадку - щодо обов`язковості виконання судового рішення) та з метою захисту прав інших осіб (у даному випадку - прав стягувача щодо ефективного виконання судового рішення);

3) обмеження перебуває у справедливому балансі між правами заявника та публічним інтересом, тобто, є пропорційним меті його застосування: тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України не завдасть істотної шкоди його майновим і немайновим правам (у тому числі більшої, ніж шкода, яка заподіюється стягувачу внаслідок довготривалого невиконання боржником судового рішення) і сприятиме виконанню судового рішення, запобігатиме ухиленню боржника від виконання законних вимог державного виконавця щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дане подання державного виконавця є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.33, 129-1 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця Борзнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Савченко В.М. про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом №730/217/19, виданим 28 грудня 2020 року Менським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 в дохід обласного бюджету 18022,83 грн витрат, понесених Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на лікування потерпілого від злочину.

Копію даної ухвали направити до відома ОСОБА_1 та для виконання до Державної прикордонної служби України.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до ст.354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 30 березня 2021 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець