Справа № 589/3351/20
Провадження № 2/589/310/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в особі головуючого судді Лєвші С.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2020 року позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 110042 грн 03 коп. за договором про надання особистого кредиту № 501085550 від 15 листопада 2018 року (далі Договір-1), що було укладено між сторонами.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 15 листопада 2018 року був укладений Договір-1, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти.

Позивач свої зобов`язання за Договором-1 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідачем умови Договору-1 не виконувалися, внаслідок чого станом на 08 липня 2020 року утворилася заборгованість в сумі 110042 грн 03 коп., яка складається з:

- заборгованості за кредитом 64723 грн 39 коп.;

- заборгованості по відсоткам 15324 грн 13 коп.;

- заборгованості по комісії 22794 грн 51 коп.;

- штрафу 7200 грн 00 коп.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 2102 грн 00 коп.

21 жовтня 2020 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалу про відкриття провадження від 21 жовтня 2020 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але повернуто до суду з відміткою ДП «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання». (а.с.35,36)

Станом на 20 січня 2021 року відзив на позов та заперечення від відповідача ОСОБА_1 до суду не надійшли.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Доведено, що між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 15 листопада 2018 року укладено Оферту на укладання угоди про надання кредиту №501085550, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. (а.с.7)

Відповідно до якої, відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з пропозицією укласти угоду про надання споживчого кредиту у сумі 72563 грн 28 коп. з встановленою фіксованою процентною ставкою 16,99 відсотків та визначений строк кредиту - 24 місяці. У вказаній Оферті також зазначені умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно із якими зазначено: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; сума кредиту до 200000 грн 00 коп.; фіксована процентна ставка 26,00 відсотків; строк дії кредитної картки 3 роки з моменту випуску. (а.с.7)

Відповідно до п. 3 Оферти, спосіб видачі кредитних коштів визначено як перерахування на конкретно вказаний рахунок.

Крім того, в Оферті зазначено, що Угода набуває чинності з моменту підписання АТ «Альфа-Банк» Акцепту на укладення угоди та надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Угоди та Договору. (а.с.7)

Також, відповідачем ОСОБА_1 15 листопада 2018 року підписана Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». (а.с.9)

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно із ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно із ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, копія документу з назвою «Оферта на укладання угоди про надання кредиту» № 501085550, яка додана до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, так як вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт).

Також, в «Оферті» зазначено, що, Угода набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту на укладення угоди та надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Угоди та Договору. Але будь-яких доказів виконання вищезазначеного пункту не надано.

Будь-яких доказів перерахування коштів, тобто факту видачі кредиту, не надано. Також з тексту «Оферти» не зрозуміло, яку саме суму кредиту було надано відповідачу.

Таким чином, «Оферта на укладання угоди про надання кредиту» № 501085550 не є належним та допустимим доказом отримання кредиту відповідачем.

У поданій позивачем анкеті-заяві лише зазначено про акцепт публічної пропозиції банку на укладення договору на комплексне банківське обслуговування і відсутні умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, зокрема: відсутні дані про вид кредитного договору, реквізити розрахункових рахунків, номер платіжної карти, про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також з наданих доказів не вбачається сума кредиту, на яку погодився боржник.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредитні кошти, в якій сумі, ні в позовній заяві, ні в доданих до неї доказах не зазначено. Також позивачем не підтверджений факт отримання кредитних коштів відповідачем, Відсутні, будь-які належні докази на підтвердження безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника позивачем.

З наявних матеріалів справи не вбачаються доведеними посилання позивача на те, що відповідач користувався кредитними коштами, допустив заборгованість по їх поверненню, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом. Позивачем не надано виписки по особовому рахунку відповідача, що позбавляє суд можливості встановити, чи користувався відповідач коштами, сплачував кошти відповідно до умов Договору-1, у які строки, вирахувати заборгованість за даним Договором-1.

Із розрахунку заборгованості, зробленого позивачем у позовній заяві та доданій до неї довідці, не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» № 996-XIV від 16 липня 1999 року. Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 червня 2020 року по справі № 169/506/17, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення грошей до каси товариства.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 75 від 04 липня 2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 28 жовтня 2020 року по справі № 760/7792/14-ц та постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18, вбачається, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем кредиту та користування ним, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 207, 549, 626, 628, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16 липня 1999 року, Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 75 від 04 липня 2018 року, керуючись ст. 10, 12, 13, 19, 80, 76-81, 211, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша