Справа № 938/483/21
Провадження № 2-з/938/9/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

04 серпня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі - ТзОВ «Кошельок»), третя особа, яка не заявляє позовних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису вказаного нотаріуса від 21.05.2021 року №52471 таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 21.05.2021 року №52471 про стягнення з неї на користь ТзОВ «Кошельок» заборгованості в розмірі 12920 грн. Заяву обгрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до протиправного стягнення з неї коштів та може мати наслідком її додаткові фінансові втрати,пов`язані із здійсненням витрат виконавчого провадження. У зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити.

Вивчивши подані матеріали позову, суд вважає, що у відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заяву слід розглянути без повідомлення учасників справи та заяву задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У ч. 10 ст. 150 ЦПК України закріплено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення, ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача,за захистом яких він звернувся, в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову,заявник повинен не лише навести,але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин,що можуть перешкодити виконанню судового рішення, ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 звернулася до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Враховуючи, що приватним виконавцем здійснюються заходи щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 21.05.2021 року №52471, а позивач оскаржила такий виконавчий напис в судовому порядку, оскільки вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, тому існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернулася до суду.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 29 квітня 2020 року в справі № 285/2445/18 (провадження № 61-45537св18), від 16 вересня 2020 року в справі № 344/6384/18 (провадження № 61-2347св19), від 17 листопада 2020 року в справі № 766/25403/18 (провадження № 61-5718св19), від 21 січня 2021 року в справі № 363/1448/20 (провадження № 61-15118св20) в подібних правовідносинах.

Таким чином, заявником наведено з наданням доказів на підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Між сторонами у справі виник спір щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню,за яким вчиняються виконавчі дії,за наслідками яких може бути позбавлено позивача ефективного захисту у межах розгляду цієї справи,вирішення якої у разі виконання виконавчого напису фактично втратить правовий сенс та призведе до виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Обраний заявником вид забезпечення позову передбачений ЦПК України та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутися з клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення надавши докази, які можуть стверджувати про наявність обставин для такого забезпечення.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст.ст.150, 152, 153, 247, 260 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №52471, вчиненого 21.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кошельок» заборгованості в розмірі 12920 грн. в межах виконавчого провадження № 65788844 від 12.06.2021 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 (персональний ідентифікацій номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», третя особа, яка не заявляє позовних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису вказаного нотаріуса від 21.05.2021 року №52471 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Надіслати дану ухвалу про забезпечення позову приватному виконавцю виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатіву Олексі Любомировичу (77552, Івано-Франківська область, Калуський район, смт. Вигода, вул.Д.Галицького,78)

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Чекан Н.М.