справа № 179/1651/19
провадження № 2/179/10/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2021 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Ковальчук Т.А.
при секретарі судового засідання Хорольській І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 25 січня 2016 року уклав кредитний договір № б/н. Згідно договору, позивач зобов`язався видати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
- 0 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту;
- 505 грн. 06 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту;
- 0 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками;
- 100 грн. 00 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина);
- 1149 грн. 63 коп. штраф (процентна складова).
Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.
28 жовтня 2019 року ухвалою суду було зупинено провадження по справі до закінчення служби ОСОБА_1 по контракту в Національній Гвардії України.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), старшого солдата ОСОБА_1 28 січня 2021 року було виключено із списків особового складу військової частини , з усіх видів забезпечення. (а. с. 83).
Ухвалою суду від 14 червня 2021 року було поновлено провадження по справі та призначено до розгляду по суті на 21 липня 2021 року.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи сповіщено належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 29 червня 2021 року. Поважні причини неможливості прибуття до суду не повідомив, відзив не надав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Магдалинівським районним судом було надано запит до Приорільської сільської ради Личківської об`єднаної територіальної громади Новомосковського (Магдалинівського) району Дніпропетровської області про надання інформації щодо реєстрації та місця проживання ОСОБА_1 .
25 червня 2021 року на адресу Магдалинівського районного суду надійшла відповідь на запит Виконавчого комітету Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якій вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживає.
Згідно поштового рекомендованого повідомлення від 29 червня 2021 року, ОСОБА_1 отримав копію ухвали суду про поновлення провадження по справі, але у вказаний законом строк відзив та заперечень на позовну заяву не надав. (а. с. 94).
Також, на офіційному сайті Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області, «Судова влада» Лотора О.В. було повідомлено про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини.
25 січня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 оформлено Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (а.с. 11).
До позову долучено копію Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, затверджені наказом АТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а. с. 12-27).
За позицією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Анкета-заява та Умови і правила надання банківських послуг, підписані ОСОБА_1 утворюють кредитні відносини за договором приєднання, що відповідає ст. ст. 634, 1054 ЦК України. При цьому, в позові зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 січня 2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 900 (дев`ятсот)гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
- 0 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту;
- 505 грн. 06 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту;
- 0 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками;
- 100 грн. 00 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина);
- 1149 грн. 63 коп. штраф (процентна складова).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Cторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позивачем надано відповідачеві кредит у розмірі 900 грн. 00 коп. У свою чергу позичальник ОСОБА_1 неналежним чином виконував умови кредитного договору від 25 січня 2016 року.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Пеня, нарахована позивачем за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, складає 9093,56 грн.
У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України).
Тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постанові від 15 лютого 2018 року у справі №467/1346/15-ц).
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Цивільні відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2018 у справі № 913/89/18, від 04 грудня 2018 у справі № 916/65/18, від 03 липня 2019 у справі № 917/791/18, від 22 жовтня 2019 року у справі № 904/5830/18, від 13 січня 2020 року у справі № 902/855/18.
Ураховуючи те, що пеня повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов`язання, а не перетворюватись на непомірний тягар для нього, зважаючи на те, що позичальник сплатила тіло кредиту та проценти за користування ним, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір пені до 1000,00 грн.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
У п. 2.4.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що штраф при порушенні строків за будь-яким з платежів більш ніж на 90 днів становить 500,00 грн + 5% суми заборгованості.
Згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та положення ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 369/844/16-ц, від 06 вересня 2018 року № 206/3056/16-ц).
Зважаючи на те, що пеня та штраф за кредитним договором від 25 січня 2016 року б/н застосовані за одне і те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором, суд вважає недопустимим їх одночасне застосування.
Таким чином, штраф за прострочення виконання зобов`язань за договором стягненню з відповідача ОСОБА_1 не підлягає.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором від 25 січня 2016 року б/н у сумі 1000,00 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.
Відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.
Відтак, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід стягнути судовий збір у сумі 134 грн. 50 коп. (1505, 06 грн. сума задоволеного позову, що становить 7% від суми заборгованості за розрахунком банку).
З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 549, 550, 551, 610, 612, 625, 626 - 628, 634, 639, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
- 505 грн. 06 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту;
- 1000 грн. 00 коп. пеня за прострочення зобов`язання;
- 134 грн. 50 коп. судовий збір.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони по справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Магдалинівським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 21 листопада 2013 року).
Суддя Т.А.Ковальчук