КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/8301/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/2128/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В., Суханової Є.М., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року та додаткові рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, де просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №б/н від 10 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0076, загальною площею 4,5599 га, скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію права оренди цієї земельної ділянки, витребувати із незаконного володіння ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0076, внести зміни до договору оренди землі б/н від 14.08.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Олійникова Слобода», шляхом його викладення у новій редакції, як зазначено у позовній заяві, в тому числі акт приймання-передачі об`єкта оренди.

При цьому, позивач посилався на те, що 14 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменовано на ТОВ «Олійникова Слобода», укладено договір оренди землі №б/н.

За правочином відповідач передав товариствуу земельну ділянку, площею 2,28 га, з кадастровим номером :03:004:0005, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на сім років.

19 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Олійникова Слобода» укладено договір оренди землі №б/н, за яким відповідач передав позивачу земельну ділянку, площею 2,2799 га з кадастровим номером :03:004:0066, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на сім років.

02.11.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Гречінською Н.П. було проведено державну реєстрацію зазначеного права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0005 на підставі рішення за індексним номером 25760331, а 03.11.2015 року нею ж було проведено державну реєстрацію вищезазначеного права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0066 на підставі рішення за індексним номером 25812697.

Протягом усього часу дії договорів оренди позивач користується земельною ділянкою у своїй господарській діяльності і належним чином сплачує орендну плату.

Проте, починаючи з лютого 2018 року відповідачка ОСОБА_1 вчиняє дії, спрямовані на позбавлення ТОВ «Олійникова Слобода» права користування за договорами оренди.

За скаргою, поданою ОСОБА_1 та іншими особами до Міністерства юстиції України 28.02.2018 року, наказом №728/5 від 15.03.2018 року скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровими номерами :03:004:0005 та :03:004:0066 за ТОВ «Олійникова Слобода».

В подальшому, 05.03.2018 року, ОСОБА_1 уклала з ТОВ Агрокомплекс «Узин» договори оренди цих же земельних ділянок.

ТОВ « Олійникова Слобода» звернулося до суду з позовом про визнання вказаних договорів недійсними.

Після звернення позивача до суду, 04.12.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» були укладені договори про розірвання зазначених договорів оренди від 05.03.2018 року.

Після чого ОСОБА_1 , на підставі власної заяви, посвідченої 30.11.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., здійснила об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:0005 та :03:004:0066 в одну, площею по 4,5599 га з кадастровим номером :03:004:0076.

13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на сформовану внаслідок об`єднання спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 .

При цьому, 10.12.2018 року ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки №б/н, за яким передала в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин» земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0076.

13.12.2018 року державний реєстратор Ілюшина М.О. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрокомплекс «Узин».

Позивач стверджує, що скасування Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за підприємством права оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:004:0005 та :03:004:0066, що виникло на підставі договорів оренди, не припинило це право і жодним чином не вплинуло на його дійсність, договори оренди є дійсними, а тому права ТОВ «Олійникова Слобода» як законного орендаря підлягають судовому захисту.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року в задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено.

На його обґрунтування судом першої інстанції зазначено, зокрема, наступне.

Судом встановлено, що укладені 14 серпня 2015 року та 19 серпня 2015 року між ТОВ «Олійникова Слобода» та ОСОБА_1 договори оренди землі було у встановленому законом порядку зареєстровано, однак наказом МЮ України №728/5 від 15 березня 2018 року рішення державного реєстратора №25760331 від 02 листопада 2015 року та №25812697 від 03 листопада 2015 року про реєстрацію права оренди за позивачем скасовано.

Наведене у свою чергу свідчить, про те, що скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди, держава офіційно не визнає і не підтверджує факту набуття позивачем права оренди на спірні земельні ділянки, належні відповідачу ОСОБА_1 , оскільки відповідні відомості виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначене підтверджується наданим суду наказом Міністерства юстиції України №729/5 від 15 березня 2018 року, згідно з яким державна реєстрація договорів оренди землі, що були укладені між ТОВ «Олійникова Слобода» та ОСОБА_1 , була скасована, як така, що була здійснена з порушенням вимог чинного законодавства.

При цьому, доводи представника позивача в частині незаконності зазначеного наказу Міністерства юстиції України, з огляду на його оскарження в Окружному адміністративному суді м. Києва, суд до уваги не приймає, оскільки на момент розгляду справи зазначений наказ є чинним і відповідного судового рішення про його скасування суду не надано.

Крім того, у відповідності до п. 37 укладеного між ТОВ «Олійникова Слобода» та ОСОБА_1 договорів оренди, вони набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації.

За умови відсутності здійснення державної реєстрації договору, як і за умови скасування незаконно проведеної реєстрації, зазначені договори оренди землі є такими, що не набрали чинності, а відтак ТОВ «Олійникова Слобода» не набуло прав орендаря за такими договорами.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 13 червня 2016 року у справі 6-643цс16, Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 532/384/16-ц та Постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 917/67/18.

Отже, наявність договорів оренди землі, які не набули чинності, не свідчить про те, що його сторони набули прав та обов`язків, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цих договорів, а відтак не є перешкодою для власників земельних ділянок для їх об`єднання, укладення та державної реєстрації іншого договору оренди землі з іншим орендарем.

За таких обставин, об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:0005 та :03:004:0066, в одну - площею по 4,5599 га з кадастровим номером :03:004:0076, державна реєстрація цієї земельної ділянки за ОСОБА_1 та передача її в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин», після скасування реєстрації права оренди позивача ТОВ «Олійникова Слобода», не порушує прав останнього, оскільки такі права відсутні, як вище вказувалося, що право оренди виникає виключно з моменту державної реєстрації цих прав.

Слід зазначити, що договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч. 1 ст. 210 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ч. 5 ст. 6, ст. 17 Закону України «Про оренду землі», ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно, земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди ( ст.17 Закону України «Про оренду землі» ).

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору.

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №357/8110/18.

Таким чином, оскільки державна реєстрація права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:0005 та :03:004:0066 за позивачем ТОВ «Олійникова Слобода» була скасована, що свідчить про відсутність у позивача права оренди і, як наслідок, відсутність порушення його прав оспорюваним договором оренди як на момент реєстрації зазначеного договору так і на момент пред`явлення позову.

Правовим обґрунтуванням ухваленого рішення місцевим судом, з точки зору суду другої інстанції, правильно зазначені, зокрема, положення ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 638, ч. 2 ст. 792 ЦК України, ст.ст. 79-1, 124, 125, 126 ЗК України, ст.ст. 6, 13, 17 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 2, 3, 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Окрім цього, додатковими рішеннями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2020 рокустягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» на користь ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» - 10 000 грн.

На обґрунтування судового рішення щодо додаткових витрат ОСОБА_1 місцевим судом зазначено, зокрема, про те, що на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Червінчиком Є.Е. надано договір про надання правової допомоги від 23.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Червінчиком Євгенієм Едуардовичем, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 23.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Червінчиком Євгенієм Едуардовичем на загальну суму 5 000 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 02 жовтня 2020 року, детальний опис наданих послуг у справі №357/8301/19 від 02 жовтня 2020 року, квитанція №1677382Е30 від 05.10.2020 року на суму 25 000 грн.

Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 29.09.2020 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Червінчика Є.Е., та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в розмірі 25 000 грн.

Що ж до судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» то судом першої інстанції вказано, що на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» - адвокатом Шовкоплясом С.П. надано договір про надання правової допомоги від 23.09.2020 року, укладеного між ТОВ Агрокомплекс «Узин» та адвокатським Бюро «Сергія Шовкопляса», в особі керуючого Шовкопляса Сергія Петровича, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 23.09.2020 року, укладеного між ТОВ Агрокомплекс «Узин» та адвокатським Бюро «Сергія Шовкопляса», в особі керуючого Шовкопляса Сергія Петровича, на загальну суму 10 000 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 02 жовтня 2020 року, детальний опис наданих послуг у справі №357/8301/19 від 02 жовтня 2020 року, платіжне доручення №641 від 05.10.2020 року на суму 10 000 грн.

Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 29.09.2020 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» - адвокатом Шовкопляса С.П., та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» витрати на професійну правничу допомогу на користь ТОВ Агрокомплекс «Узин» в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями місцевого суду, позивач подав на них апеляційні скарги, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати названі судові рішення і задовольнити позовні вимоги та відмовити в задоволенні заяв відповідачів щодо стягнення судових витрат.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційних скаргах, у межах їх доводів та вимог, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як правильно встановлено місцевим судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належала земельна ділянки, площею 2,2800 га, кадастровий номер :03:004:0005, та земельна ділянка, площею 2,280 га, кадастровий номер :03:004:0066, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області ( а.с. 18-19, 31-32, 36 т. 1 ).

14 та 19 серпня 2015 року між ТОВ «Олійникова Слобода» та ОСОБА_1 було укладено договори оренди землі, за якими остання передала позивачу в оренду названі земельні ділянки на 7 років, зі сплатою орендної плати, яка нараховується та видається орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1 577,34 грн, за кожним із правочинів ( а.с. 14-15, 29-30 т. 1 ).

Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 2 роки за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 37 договору оренди ці договори набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

02.11.2015 державний реєстратор Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Гречінська Н.П. здійснила державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:004:0005 за позивачем за індексним номером 25760331, а 03.11.2015 року - рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:004:0066 за позивачем за індексним номером 25812697 ( а.с. 28, 39 т. 1 ).

Наказом №729/5 Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року задоволена колективна скарга громадян, в тому числі ОСОБА_1 , згідно якого, зокрема, скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Олійникова Слобода» на належні ОСОБА_1 земельні ділянки кадастровий номер :03:004:0005 та :03:004:0066, яке було зареєстроване на підставі договорів оренди від 14 серпня 2015 року та 19 серпня 2015 року, відповідно ( а.с. 50-59 т. 1 ).

У відповідності до його ( наказу ) положень, 15.03.2018 року державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіним О.В. проведено скасування іншого речового права ТОВ «Олійникова Слобода» на вищезазначені земельні ділянки, індексний номер рішення 40127608 ( а.с. 46 т. 1 ).

Окрім цього, 05.03.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» було укладено договори оренди цих же земельних ділянок, за якими 15.03.2018 державним реєстратором КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. ухвалено рішення про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, індексний номер, відповідно, 40132963 та 40136606 ( а.с. 45 зв., 48 т. 1) .

27 липня 2018 року ТОВ «Олійникова Слобода» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсними договорів оренди землі №б/н від 05.03.2018 року, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» та скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно ( а.с.60-67 т. 1 ).

Після чого, 04.12.2018 ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» уклали договори про розірвання укладених між ними правочинів оренди землі від 05.03.2018 року (а.с. 45,48 т. 1 ).

Пізніше, ОСОБА_1 здійснила об`єднання земельних ділянок з кадастровим номером :03:004:0005 та кадастровим номером :03:004:0066, в одну, площею 4,5599 га, з кадастровим номером :03:004:0076.

10 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номерам :03:004:0076, загальною площею 4,5599 га ( а.с. 69 т. 1 ).

13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про закриття об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки, площею 2,28 га, з кадастровим номером :03:004:0005, індексний номер рішення: 44582195 та земельної ділянки, площею 2,28 га, з кадастровим номером :03:004:0066, індексний номер рішення 44581959, у зв`язку із об`єднанням об`єктів нерухомого майна за заявою про об`єднання земельних ділянок від 30.11.2018 року ( а.с. 44, 47 т. 1 ).

Того ж дня державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на сформовану, внаслідок об`єднання, спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 , що підтверджується, зокрема, листом міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області №178/121-19 від 04.07.2019 року ( а.с. 68 т. 1 ).

Окрім цього, 13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки із кадастровим номером :03:004:0076, індексний номер 44596327 ( а.с. 69 зв. Т. 1 ).

18.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» направило ОСОБА_1 пропозицію ( оферту ) про внесення змін до договору оренди землі №б/н від 14.08.2015 року в частині, що ідентифікують об`єкт оренди, а саме: кадастрового номеру та площі орендованої земельної ділянки, сформованої внаслідок об`єднання земельних ділянок, які була першочергово передані в оренду підприємству; документів, які підтверджують право власності орендодавця на таку земельну ділянку; нормативної грошової оцінки земельної ділянки та залежного від неї розміру орендної плати та проекти запропонованих правочинів ( а.с. 72-73, 74-75, 76 т. 1 ).

З огляду на те, що ОСОБА_1 не погодилась із вказаною пропозицією, Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» 15 липня 2019 року звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із названими позовними вимогами ( а.с. 2-12, 122, 123 т. 1 ).

Відтак, місцевий суд, із врахуванням викладеного, на переконання апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до переконання про відсутність у позивача права оренди спірними земельними ділянками, а тому, відповідно, правомірно прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та до необхідності стягнення із позивача на користь ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» судових витрат у зазначеному розмірі.

При цьому, суд першої інстанції зробив свій висновок щодо заявленого позову на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів відповідно до положень ст.ст. 77-81 ЦПК України.

Окрім цього, він ( суд ) здійснив їх належну оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні зазначених доказів згідно положень ст. 89 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 638, ч. 2 ст. 792 ЦК України, ст.ст. 79-1, 124, 125, 126 ЗК України, ст.ст. 6, 13, 17 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 2, 3, 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 5, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законні і обґрунтовані судові рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та стягнення на користь відповідачів судових витрат.

А тому, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про незаконність та необґрунтованість судових рішень, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при їх ухваленні, зокрема, ст.ст. 204, 207, 210, 638, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст. 6, 17, 24, 31 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 43,133, 134, 178, 191, 141, 263 ЦПК України, з точки зору апеляційного суду та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші доводи апеляційної скарги на рішення місцевого суду, зокрема, про неправомірне посилання суду на висновок Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року, неправильне визначення судом початку дії правочину, укладеного із ОСОБА_1 , неврахування права позивача на користування майном відповідачки, відсутність права власника земельної ділянки на укладення договору оренди при наявності іншого правочину на це майно, набуття позивачем права оренди землі з моменту укладення правочину, неприпинення договору оренди землі при її об`єднанні, помилковість висновку суду щодо заявленого способу захисту порушеного права, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не свідчать про обґрунтованість як заялених позовних, так і апеляційних вимог, та спростовуються іншими доказами по справі, які суд відніс до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів відповідно до положень ст.ст. 77-81 ЦПК України.

Окрім цього, правомірність ухваленого рішення по справі від 29 вересня 2020 року та необґрунтованість заявлених позивачем апеляційних доводів, з точки зору суду другої інстанції підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року ( справа № 322/1178/17 де, зокрема, зазначено, що Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України, у редакції, яка була чинною як на час укладення договору оренди земельної ділянки, так і на момент його державної реєстрації, визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України.

При цьому, сторони правочину від 14 серпня 2015 року в п. 37 також передбачили ту обставину, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відтак, із скасуванням державної реєстрації цього договору, з точки зору суду другої інстанції, він ( правочин ) втрачає свою чинність.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо ухвалених додаткових рішень, зокрема, про неподання відзиву на позов, попереднього розрахунку судових витрат, неповідомлення про розгляд заяв ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» щодо стягнення судових витрат, оскільки судом були дотримані вимоги положень ст.ст. 134, 137, 141, 270 ЦПК України, а відтак - зазначені обставини не є підставою для скасування чи зміни ухвалених судових рішень з цього приводу.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, не можуть бути скасовані у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року та додаткові рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Є.М. Суханова