справа № 489/4599/20 провадження №2-о/489/11/21
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

представника заявника Сидоренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада, про встановлення юридичного факту

встановив:

У вересні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного його проживання з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Як на підставу заявлених вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини він не звертався, але на час відкриття спадщини мешкав постійно з 1997 року зі спадкодавцем за адресою спадкового майна. Інших спадкоємців першої черги кім нього немає, а шлюб між батьками було розірвано 10.07.1991. В березні 2016 року звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено постановою від 02.03.2016 ув`язку із тим, що не надано нотаріусу відомостей про постійне проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та рекомендовано звергнутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту необхідно йому для оформлення спадщини.

У судовому засіданні представник заявника вимоги підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа, яка про розгляд справи повідомлена належним, свого представника в судове засідання не направила, що не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши представника заявника та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 3430.

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.12.1990, реєстраційний номер 2-3419, посвідченого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19.01.1991 за № 8507, спадкодавцю належав на праві власності житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_2 та заявником ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно постанови Другої Миколаївської державної контори від 02.03.2016 № 471/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність доказів постійного його поживання разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

За повідомленням Другої Миколаївської державної контори від 15.10.2020 № 1349/01-16 підтверджується, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

Із заяви та пояснень представника заявника встановлено, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав із своїм батьком за адресою спадкового майна, а шлюб між його батьками був розірваний 10.07.1991. Після одруження заявник продовжував разом із своєю сім`єю проживати разом з батьком, доглядаючи його, за винятком 1994 року коли в заявника народилося двоє дітей та він з дружиною і дітьми один рік мешкав у батьків дружини.

Факт постійного проживання заявника, разом з родиною, за адресою проживання спадкодавця, та проживання заявника за цією адресою до теперішнього часу підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , останні є батьками дружини заявника, сумніви в достовірності показів яких в суду відсутні.

Факт постійного проживання заявника з родиною за адресою проживання спадкодавця також підтверджується медичними картками дітей заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в яких адреса їхнього проживання зазначена як: АДРЕСА_1 .

Згідно розрахункової книжки по оплаті за воду та каналізацію за 2015/2016 роки споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , вказано ОСОБА_1 . За цією адресою також надходили на ім`я дружини заявника ОСОБА_8 в травні 2011 року та травні 2012 року повідомлення ПАТ «УСК «Гарант-Лайф».

Крім того, матеріалами справи підтверджується що за адресою: м.Миколаїв, вул.Гоголя, 3, заявник здійснює діяльність із розведення собак.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, прийняття спадщини або відмова у прийнятті спадщини - це дія спадкоємця, яка засвідчує про його згоду або незгоду вступити в спадкові права.

При цьому, за відсутності реєстрації спадкоємця за місцем проживання спадкодавця, обставини, передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України можуть підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів у справі.

В ході розгляду справи встановлено, що заявник постійно проживав та продовжує проживати за адресою спадкового майна, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, покази яких відповідають дослідженим судом письмовим доказам. Спадкова справа після смерті батька заявника не заводилася, а заявник є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки іншого суду не надано та в ході розгляді справи не встановлено. Також судом не встановлено інших осіб, які претендують та можуть перешкоджати заявнику в оформленні спадкових прав на спадкове майно після встановлення юридичного факту, про який просить заявник. За таких обставин, враховуючи, що заявник є членом сім`ї спадкодавця та постійно проживав з ним на момент відкриття спадщини, а також відсутність інших спадкоємців, а також те що встановлення вказаного заявником юридичного факту має істотне значення для нього, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись статтями 4, 5, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати з розглядом справи покласти на заявника.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31.03.2021.

Суддя І.В.Коваленко