У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 181/913/15-ц

Провадження №6/181/9/21

"04" серпня 2021 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Літвінової Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Макогон І.С.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 року представник заявника звернувся до суду із зазначеною заявою, судове засідання було призначене на 04.08.2021 року.

Згідно ст.442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її находження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, у заяві зазначив про розгляд справи без його участі, що не перешкоджає розгляду заяви.

Судом отримано копію актового запису про смерть № 201 від 29 серпня 2018 року, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 49 років помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, причина смерті - ішемічна хвороба серця.

У заяві про заміну сторони виконавчого провадження свої вимоги представник заявника мотивує тим, що заявник є правонаступником кредитора у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016 року у цивільній справі № 181/913/15-ц про стягнення з боржника (відповідача), яким є ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500959714, надавши докази переходу права вимоги.

Проте, заявник не надав своєчасно суду відомості про те. що боржник помер. Крім того, не надав суду заяви про правонаступників божника та не заявляв клопотання про витребування таких доказів.

Статтею 442 чинного ЦПК України регламентовано можливість заміни сторони виконавчого провадження: "У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, вказаною цивільно-процесуальною нормою регламентовано, що неявка сторін та інших осіб до суду при розгляді заяв щодо виконання рішення суду - не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку з тим, що справа розглянута за відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.1 ст.197 ЦПК України).

Вививши матеріали справи, надані заявником докази, суд дійшов висновку про те, що заява є недостатньо обґрунтованою і задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Так, протягом усього розвитку цивільного процесу у справі, в тому числі процесі виконання рішення, можуть виникати обставини, за яких відбувається вибуття якоїсь із сторін. Таке вибуття буває двох видів: із можливістю правонаступництва і без такої.

Правонаступництво на стадії виконання - це перехід процесуальних прав та обов`язків у виконавчому провадженні від правопопередника (сторони, яка вибула із виконавчого провадження) до правонаступника (особи, яка замінює стягувача або боржника) в силу правонаступництва в матеріальних відносинах, які виступають предметом виконання.

Таким чином, підставою для правонаступництва у виконавчому провадженні є правонаступництво у матеріально-правових відносинах (смерть фізичної особи, яка була стороною у правовідносинах, в яких допускається правонаступництво, реорганізація юридичної особи, заміна кредитора чи боржника у зобов`язанні: уступка вимоги, перевід боргу; та інші форми переходу прав та обов`язків від однієї особи до іншої).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з п.п.1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Відповідно до договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права грошової вимоги до боржника в обсязі та на умовах, що будуть існувати на момент переходу права грошової вимоги за кредитним договором до фактора, включаючи право вимоги за основним зобов`язанням по погашенню кредиту, сплаті процентів користування ним, сплаті неустойки (пені, штрафу) у відповідності до умов кредитних договорів. Клієнт зобов`язується також відступити фактору майбутні вимоги за кредитним договором, що виникнуть після укладення договору.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні відбувається шляхом відступлення права вимоги на підставі правочину протягом всього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору, або якщо це не заборонено законом.

Після смерті особи відкривається її спадщина. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві (померлому) на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, від спадкодавця до спадкоємців переходять як права, так і обов`язки.

Таким чином, у разі смерті фізичної особи, яка є боржником у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи переходять до іншої особи - її спадкоємця. Тобто відбувається заміна боржника у зобов`язанні. При цьому законодавством встановлено, що спадкоємці, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, виконати зобов`язання померлої особи перед кредитором можуть спадкоємці боржника, але лише за наявності майна боржника, одержаного ними у спадщину.

Кредитору спадкодавця варто пам`ятати, що він має протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у вищезазначені строки, позбавляється права вимоги.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (у справі № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року).

Якщо є рішення суду про стягнення боргу з фізичної особи яка померла, та щодо неї відкрито виконавче провадження, то смерть боржника є підставою для його зупинення до моменту визначення його правонаступників.

Відтак, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Кредитор, державний або приватний виконавець може звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Суд розглядає це питання у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Вищезазначене стосується також випадків необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Якщо ніхто не приймає спадщину чи відмовляється від її прийняття, або взагалі у боржника не знаходиться родичів (спадкоємців) за заповітом і за законом, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, то за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені у встановленому законом порядку.

Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Таким чином, можна зробити висновок, що для виконання зобов`язання кредитор має право звернутися до спадкоємців (правонаступників) з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця за рахунок майна боржника та в межах його вартості. У разі відсутності спадкоємців, кредитор має право пред`явити вимоги до територіальної громади, якій перейшло у власність майно боржника.

Заміну сторони у виконавчому провадженні роз`яснив ВСС 05.07.2017 р. у справі №6-2550св17: "Предметом розгляду стала заява про заміну сторони виконавчого провадження. Заявником на підтвердження правонаступництва надано довідку приватного нотаріуса про те, що він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька, який за договором про відступлення права вимоги був стягувачем у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про стягнення на користь кредитної спілки заборгованості за кредитним договором. Колегія суддів ВСС не погодилась з висновком судів про задоволення заяви і дійшла іншого правового висновку. У ч.1 ст. 512 ЦК вказано, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 512 ЦК, ст. 378 ЦПК та ст.8 закону Про виконавче провадження, в разі вибуття кредитора в зобов`язанні, він замінюється правонаступником. Виходячи з цих норм, зокрема, п.2 ч.1 ст.512 ЦК, в разі правонаступництва (спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження в разі смерті кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.8 закону Про виконавче провадження за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Враховуючи викладене, суди, у порушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановили, не дослідили, чи надано заявником належні та допустимі докази на підтвердження матеріального правонаступництва після смерті батька, що є його процесуальним обов`язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), у тому числі свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом. Тобто заявник повинен підтвердити своє матеріальне правонаступництво належними доказами, якими в розумінні вимог ст. 212 ЦПК України не є довідка приватного нотаріуса, оскільки вона безспірно не підтверджує, що у подальшому обов`язково буде видано свідоцтво про право власності".

Статтею 55 ЦПК України також передбачено процесуальне правонаступництво "У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив".

Крім того, зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, а умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, та підлягають до застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, які є присічними (преклюзивними) - протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини (ч.2 ст. 1281 ЦК України) позбавляє його права вимоги до спадкоємців.

З матеріалів даної справи вбачається, що смерть боржника у вищевказаному виконавчому провадженні була підставою для його зупинення до моменту визначення його правонаступників. Заявником не надано суду відомостей про долю виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника та правонаступників боржника, та не заявлено клопотання про витребування такого доказу.

Крім того, кредитором пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємців, виходячи з відомостей про смерть боржника.

Таким чином, оскільки суд не може розглядати заяву, не сповістивши належним чином сторони виконавчого провадження про дату, час і місце її розгляду з метою забезпечення прав усіх учасників цивільної справи, та за відсутністю інших відомостей і доказів, які мають суттєве значення для розгляду заяви у даній цивільній справі, суд дійшов висновку, що вимоги заяви заявлені необґрунтовано, передчасно, а тому задоволенню не підлягають, що, у даному випадку, не перешкоджає заявнику звернутися з такою заявою до суду вдруге після зміни обставин, які перешкоджають її розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2-13, 16, 55, 223, 442, 258, 260, 261, 353 п.28 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, - залишити без задоволення з підстав, викладених в мотивувальній частині даної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. Ф. Літвінова