ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

29 липня 2021 року

м. Харків

справа № 643/14797/19

провадження № 22-ц/818/336/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Сабельнік Б.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року в складі судді Поліщук Т.В.

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики від 13.07.2012 у сумі еквівалентній 15 000 доларам США, що дорівнює 373200,00 грн. та суми відсотків за користування грошовими коштами за період з 11.09.2016 по 11.09.2019 у розмірі 33591,28 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 13.07.2012 між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір позики грошових коштів на суму 15 000,00 доларів США, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу кошти в сумі, зазначеній у борговій розписці, а відповідач зобов`язався повернути гроші за першою вимогою позивача, проте не раніше 01.09.2012, про що відповідач написав розписку. Грошові кошти передавалися відповідачу у доларах США. Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, позивач неодноразово шляхом телефонного зв`язку звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, а також направляв відповідачу письмову вимогу, проте грошові кошти відповідачем позивачу не повернуті. Як на підставу вимоги про стягнення з відповідача суми позики та процентів у гривневому еквіваленті, позивач зазначає, що грошовою одиницею в Україні є гривня та посилається на ст. ст. 524, 533 ЦК України, правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17, постанові Вищого спеціалізованого суду України від 13.09.2017 по справі № 344/16245/15-ц, постанові Верховного суду України від 25.04.2018 по справі № 686/7092/16-ц. Станом на дату звернення до суду 11.09.2019 офіційний курс НБУ дорівнює 2488,2279 за 100 дол. США. При здійсненні округлення до цілого числа офіційного курсу НБУ із розрахунку суми боргу в розмірі 15000 дол. США, сума стягнення з відповідача у гривні складає 373 200,00 грн. Крім того, з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних, відповідно до ст. 536 ЦК України та ч.2 ст. 625 ЦК України, за користування грошовими коштами, з урахуванням строку позовної давності у три роки, за період з 11.09.2016 по 11.09.2019 у розмірі 33 591,28 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.07.2012 у розмірі 15000 доларів США, три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 11.09.2016 по 11.09.2019 у розмірі 1350 доларів США 86 центів, а всього 16350 доларів США 86 центів, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4067 грн 93 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнув з відповідача на користь позивача три відсотки річних за період з 11.09.2016 по 11.09.2019 у розмірі 1350, 86 дол. США, а всього 16350,86 доларів США.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення норм процесуального права; неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в основу висновків суду були покладені показання свідків, надані в нотаріальній конторі та посвідчені нотаріусом. Такого порядку надання показів свідків цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Розписка підтверджує факт укладення між сторонами договору позики та отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів із зобов`язанням повернути їх. Свої зобов`язання по поверненню позики відповідач ОСОБА_2 виконував про що свідчать наявність у відповідача реєстрів з переліком купюр переданих кредитору в рахунок виконання зобов`язань за підписом кредитора від 24.11.2015, 21.02.2016, 15.05.2016 та 28.10.2016.Позивач відмовився на вимогу боржника видати йому розписку про одержання часткового виконання зобов`язання. Вказані дії слугували підставою для затримки виконання зобов`язання Починаючи з 02.09.2012 року почався перебіг загального трьохрічного строку позовної давності, який закінчився 02 вересня 2015 року. З позовом ОСОБА_1 звернувся в суд 12 вересня 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Московський районний суду м. Харкова при ухвалені оскаржуваного рішення порушив вимоги пунктів 2,3 частини 4 статті 264 ЦПК України, адже у його мотивувальній частині не міститься належної мотивованої оцінки доказів наданих відповідачем та мотивів відхилення аргументів відповідача, що викладені у заяві про перегляд заочного рішення З урахуванням вищезазначеного, апелянт вважає, що наявні підстави для скасування судового рішення у зв`язку з наявністю підстав передбачених статтями 374, 376 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Посилається на те, що суд повно та всебічно дослідив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Посилається на те, що надані відповідачем зошити з підписами батьків позивача свідчать про отримання ними грошових коштів за іншим договором позики, що був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та просить призначити у справі судово - почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити питання належності виконаних у зошиті підписів під записами про отримання коштів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Також представник позивача вважає необґрунтованими доводи апелянта про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Оскільки строк повернення позики між сторонами не був визначений, позивач пред`явив до відповідача письмову вимогу про повернення коштів 11.09.2019 і саме з цього часу почав спливати встановлений законом строк для захисту порушеного права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 клопотання про призначення у справі судово - почеркознавчої експертизи підтримала, ОСОБА_2 проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення сторін, які з`явилися в судове засідання, обговоривши доводи клопотання, судова колегія вважає, що клопотання про призначення експертизи задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.ч. 1-3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України)).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.ч. 2,3 ст.367 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, де необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

При цьому у статті 110 ЦПК України зазначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Судом установлено, що предметом спірних правовідносин є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики від 13.07.2012.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення експертизи заявник зазначає, що позивач грошових коштів від відповідача за цим договором не отримував, а наданий відповідачем зошит з зазначенням записів про повернення грошових сум містить підпис батьків позивача та свідчить про виконання зобов`язання за іншим договором позики.

Згідно пояснень ОСОБА_2 та матеріалів справи останній не заперечує факт того, що підписи у зошиті виконані батьками позивача, оскільки останній проживає за межами України.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, яким суд апеляційної інстанції може надати правову оцінку відповідно до вимог ЦПК України у сукупності з іншими доказами, наданими учасниками справи як до суду першої, так і апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.103 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 ОСОБА_4 про призначення у справі судової -почеркознавчої експертизи залишити без задоволення.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук