справа № 369/8077/13-ц
головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
провадження № 22-ц/824/4826/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
У Х В А Л А

26 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мостової Г.І.,

суддів: Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0GК00260889 від 16 червня 2005 року, у розмірі 920 102,85 доларів США, що складає 7 351 621 грн 77 коп.:

звернути стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв.м., житловою площею 86,30 кв.м. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0GК00260889 від 16 червня 2005 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки;

виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 3?57 т. 1).

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково (а.с. 60-64 т. 1).

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0СК00260889 від 16 червня 2005 року, у розмірі 920 102, 85 доларів США, що за курсом 7.99 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 квітня 2013 року складає 7 351 621 грн 77 коп.: звернути стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв.м., житловою площею 86,30 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0СК00260889 від 16 червня 2005 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3 441 грн. В іншій частині позову відмовлено.

24 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції, із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2013 року (а.с. 76, 77 т. 1).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2013 року скасовано та призначено справу в судове засідання (а.с. 123-124 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Києво-Святошинським районним судом Київської області від 24 червня 2016 року повторно ухвалено заочне рішення у справі, яким позов задоволено частково (а.с. 159-162 т. 1).

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0GК00260889 від 16 червня 2005 року, у розмірі 920 102, 85 доларів США, що за курсом 7,99 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 квітня 2013 року складає 7 351 621 грн 77 коп.:

звернуто стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв.м., житловою площею 86,30 кв.м. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0GК00260889 від 16 червня 2005 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати що складаються з судового збору у розмірі 3 441 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

16 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. звернувся до суду першої інстанції, із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року (а.с. 174 -213 т. 1).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с. 23-24 т. 3).

Не погоджуючись із заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 25-50 т. 3).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Д.Л. на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року (а.с. 55-56 т. 3).

Разом з цим, враховуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до частини 3 статті 232 ЦПК України (у редакції Закону України від 18 березня 2004 року №1618-IV, яка діяла до 15 грудня 2017 року) повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналогічне положення було передбачено частиною 3 статті 288 ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15 грудня 2017 року), відповідно до якої, повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Постанова Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2478цс15 містить висновок стосовно неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм частини третьої статті 232 ЦПК України.

У цій постанові Верховний Суд України зазначив, що відповідно до частини 3 статті 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Наявність права на апеляційне оскарження повторного заочного рішення означає можливість ухвалення такого рішення відповідно до загальних законодавчих вимог, які визначають умови заочного рішення та процедуру розгляду справи в заочному порядку. Повторний розгляд справи після скасування першого заочного рішення по суті та функціонально є продовженням позовного провадження в суді першої інстанції.

Як вказано в узагальненні Верховного Суду України «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» від 01 травня 2007 року, відповідно до частини 3 статті 232 ЦПК України після скасування заочного рішення суд призначає справу до нового судового розгляду в загальному порядку. У разі неявки відповідача у нове судове засідання суд за наявності інших встановлених умов може постановити повторне заочне рішення. Однак відповідно до зазначеної норми повторне заочне рішення може бути оскаржене як позивачем, так і відповідачем лише в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Таким чином, право відповідача на подання заяви про перегляд заочного рішення втрачається.

Враховуючи викладене, строк на апеляційне оскарження заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року повинен відраховуватися не з дати постановлення ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2021 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина 4 статті 287 ЦПК України), а відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи у зв`язку з відсутністю учасників справи у судовому засіданні 26 червня 2016 року, короткий текст судового рішення не складався, а повний текст був складений та направлений учасникам 29 червня 2016 року (а.с. 163 т. 1).

Отже, апеляційна скарга подана 05 лютого 2021 року після спливу понад чотирьох років з дня складення повного тексту повторного заочного рішення від 24 червня 2016 року.

В судовому засіданні апеляційного суду 26 липня 2021 року було роз`яснено порядок оскарження повторного заочного рішення у справі, передбачений частиною 3 статті 288 ЦПК України, та з`ясовувалося наявність виключних випадків, передбачених частиною 2 статті 358 ЦПК України, пропуску строку на апеляційне оскарження понад чотирьох років.

В судовому засіданні апеляційного суду 26 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. пояснив, що вжиття у частині 3 статті 288 ЦПК України дієслова «можуть» надає відповідачу можливість на вибір: оскаржити повторне заочне рішення або після звернення до суду першої інстанції з заявою про його перегляд або безпосередньо до апеляційного суду.

З огляду на це, колегія апеляційного суду вважає, що стаття 288 ЦПК України є імперативною процесуальною нормою, яка передбачає чітке визначення порядку оскарження повторного заочного рішення суду і не може бути витлумачена по-іншому.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. також зазначив, що у зв`язку з хворобою та не належною поведінкою його представників, відповідачу не було відомо про ухвалення оскаржуваного повторного заочного рішення, не зважаючи на те, що воно переглядалося за його заявою.

З огляду на це, колегія апеляційного суду враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, відповідач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, з урахуванням наданих представником ОСОБА_1 - адвокатом Касьяненко Д.Л. пояснень, відсутні підстави для постановлення ухвали про залишення без руху апеляційної скарги та надання відповідачу строку для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки відсутність поважних причин пропуску на апеляційне оскарження понад один рік було встановлено у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якоїпроголошує верховенство права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України», якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Статтею 362 ЦПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження. Втім, хоча стаття 362 ЦПК України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите, в цьому випадку, процесуально правильно буде закрити апеляційне провадження, яке було відкрите з перегляду повторного заочного рішення суду після спливу майже чотирьох років з дня складення повного тексту судового рішення за відсутності виключних випадків, передбачених частиною 2 статті 358 ЦПК України. І у разі апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення за відсутності підстав для поновлення такого строку може бути порушено принцип правової визначеності в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

За таких обставин апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року підлягає закриттю.

Керуючись статтями 288, 358, 362 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова