Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 569/8539/17

провадження № 61-13186св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І., Карпук А. К., та касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І., Карпук А. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені.

Позов обґрунтовано тим, що у період з 22 серпня 2014 року по 27 серпня 2014 року, на аккаунт ОСОБА_2 LiqPay № НОМЕР_1 за допомогою сервісу ПАТ КБ «ПриватБанк» IPay, були здійснені платежі, на загальну суму 955 862,34 грн. Зазначені кошти з транзитного рахунку мали бути зараховані на рахунок LiqРay ОСОБА_2 , номер мобільного телефону НОМЕР_1 та перераховані на картку № НОМЕР_2 , яка була прив`язана до рахунку LiqРay. Однак грошові кошти після неодноразового звернення були зараховані відповідачем на рахунок ОСОБА_2 лише 06 квітня 2017 року у сумі 344 100,00 грн та 07 квітня 2017 року у сумі 611 762,34 грн, що разом склало 955 862,34 грн.

27 серпня 2014 року ОСОБА_2 за допомогою сервісу АТ КБ «ПриватБанк» IPay перерахував ОСОБА_1 грошові кошти на суму 344 100,00 грн.

Вказані кошти повинні були зараховані на рахунок LiqPay ОСОБА_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_3 та перераховані на картку № НОМЕР_4 , яка була прив`язана до рахунку LiqPay. Однак такі грошові кошти після неодноразового звернення були зараховані відповідачем на рахунок ОСОБА_1 лише 07 квітня 2017 року.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2017 року визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні веб-інтерфейсом LiqРay, зокрема щодо не завершення переказів на користь ОСОБА_2 , виконаних у період з 22 серпня 2014 року по 27 серпня 2014 року на загальну суму 955 862,34 грн, та на користь ОСОБА_1 , виконаних 27 серпня 2014 року на загальну суму 344 100,00 грн. Стягнуто з банку на користь ОСОБА_2 572 561,54 грн - інфляційні втрати за період з вересня 2014 року по січень 2016 року, 43 053,08 грн- три проценти річних за період з 03 вересня 2014 року по 03 березня 2016 року, 523 812,56 грн - пені за кожен день прострочення за період з 03 вересня 2014 року по 03 березня 2016 року; стягнуто з банку на користь ОСОБА_1 206 135,71 грн - інфляційних втрат за період з вересня 2014 року по березень 2016 року, 14 904,71 грн - три проценти річних за період з 24 вересня 2014 року по 03 березня 2016 року, 181 340,70 грн - пені за кожен день прострочення за період з 24 вересня 2014 року по 03 березня 2016 року.

Вказуючи, що зазначеним судовим рішенням не був охоплений інший період прострочення виконання зобов`язання щодо зарахування коштів, позивачі просили стягнути з відповідача в порядку статі 625 ЦК України: на користь ОСОБА_2 150 613,21 грн - інфляційні втрати за період з лютого 2016 року по березень 2017 року, 32 539,06 грн - три проценти річних за період із 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року, 382 612,59 грн - пеня за період з 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року; на користь ОСОБА_1 55 818,79 грн - інфляційні втрати за період з березня 2016 року по березень 2017 року, 11 289,46 грн - три проценти річних за період з 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року, 137 640,00 грн - пеня за період із 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») на користь ОСОБА_2 150 613,21 грн - інфляційні втрати за період з лютого 2016 року по березень 2017 року, 30 583,40 грн - три проценти річних за період з 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року включно, 296 584,98 грн - за період з 01 червня 2016 року по 07 квітня 2017 року включно. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 55 744,20 грн - інфляційні втрати за період з березня 2016 року по березень 2017 року, 11 289,46 грн - три проценти річних за період з 04 березня 2016 року по 07 квітня 2017 року включно, 107 015,10 грн - пеня за період з 01 червня 2016 року по 07 квітня 2017 року включно. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року постанову Апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розпорядженням Рівненського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року № 7 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені передано на розгляд Волинському апеляційному суду.

Постановою Волинського апеляційного суду від 29 липня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволені позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення, апеляційний суд керувався встановленими постановою Волинського апеляційного суду від 02 липня 2020 року у справі № 569/11463/15-ц обставинами, зокрема про недоведеність позивачем вимог щодо неправомірного призупинення банком завершення переказів на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у період з серпня 2014 року по березень-квітень 2017 року, та дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за яким обґрунтовані саме рішенням суду, яке на час ухвалення судового рішення апеляційним судом є скасованим.

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яким стягнути з позивачів на його користь суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги та касаційної скарги у розмірі 22 814,02 грн, оскільки апеляційним судом при ухваленні постанови питання розподілу судових витрат вирішено не було.

Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Повернуто з державного бюджету України на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір, сплачений за подання апеляційної та касаційної скарги в розмірі 22 814,02 грн.

Задовольняючи частково заяву АТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд керувався тим, що оскільки позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнені від сплати судового збору у всіх судових інстанціях на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», то компенсацію судових витрат відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» слід провести за рахунок держави у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У серпні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожен окремо звернулись засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на постанову Волинського апеляційного суду від 29 липня 2020 року, в якій просять скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставами касаційного оскарження постанови Волинського апеляційного суду від 29 липня 2020 року, заявники зазначають неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 201/16367/16-ц, від 04 вересня 2019 року у справі № 464/4416/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявники вказують на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось засобами поштового зв`язку із касаційною скаргою на додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судові витрати на корить АТ КБ «ПриватБанк».

Підставами касаційного оскарження додаткової постанови Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року, заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18 січня 2019 року у справі № 826/2540/17, від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 569/11463/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на касаційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якому посилаючись на їх необґрунтованість просить залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року, в якому просять залишити її без змін, а касаційну скаргу Банку - без задоволення, .

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з підстав визначених у пунктах 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з суду першої інстанції матеріали цивільної справи № 569/8539/17; надано іншим учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

Іншою ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року, з підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

У жовтні 2020 року матеріали справи № 569/8539/17 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені, за касаційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 29 липня 2020 року та касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 07 квітня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик