30.03.2021 Справа № 756/4546/21
Справа № 756/4546/21
Провадження № 2-з/756/124/21
У Х В А Л А

30 березня 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

УСТАНОВИВ:

29.03.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Новікова В.О., звернулися до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня бабуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої є її син ОСОБА_4 , який на даний час прийняв спадщину за заповітом, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 . З цих підстав їм було відмовлено у прийнятті заяв про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 . Заявники мають намір звернутися до суду з позовом про визнання вказаного заповіту недійсним, оскільки існують сумніви у тому, що заповідач у повній мірі усвідомлювала значення та наслідки своїх дій внаслідок тяжких хронічних захворювань. Разом з тим, на теперішній час є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 може відчужити спадкове майно, що, у свою чергу, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення майбутнього позову. У зв`язку з чим просять заяву задовольнити та накласти арешт на вищевказане нерухоме майно.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї матеріалами суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Проте, у порушення даних вимог цивільного процесуального законодавства, заявниками не зазначено відомості про інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, зокрема, відомості про можливих відповідачів та третіх осіб у справі, які повинні містити наступну інформацію: місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви зазначено лише відомості про заявників та їхнього представника.

Крім того, у порушення вимог ст. 151 ЦПК України, заявниками не надано доказів на підтвердження права власності ОСОБА_4 , як відповідача за майбутнім позовом, на спірне нерухоме майно, яке нібито увійшло до складу спадщини, та яке останній успадкував за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , який заявники мають намір оскаржити шляхом звернення до суду з позовом про визнання його недійсним.

Правовими нормами, що регулюють правовідносини з приводу спадкування, визначено, зокрема, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст.1223 ЦК України).

При цьому, статтями 1261-1265 ЦК України визначено п`ять черг спадкоємців за законом, а ст. 1266 врегульовано питання щодо спадкування за правом представлення, зокрема, спадкування внуками спадкодавця частки спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Проте, заявниками не надано доказів того, що вони є внуками померлої ОСОБА_3 , наявні лише свідоцтва про народження заявників, проте відсутнє свідоцтво про народження того з батьків заявників, матір`ю якого була померла ОСОБА_3 .

У заяві взагалі відсутні відомості про інших спадкоємців щодо майна померлої ОСОБА_3 , що також має значення для визначення кола осіб, які можуть отримати статус учасника справи у майбутньому.

Окремо слід зазначити з приводу звернення заявників з даною заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви саме до Оболонського районного суду м. Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Отже розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті. При цьому першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду за умови дотримання яких здійснюється її розгляд по суті.

Тобто першочерговим у будь-якому випадку є оцінка дотримання процесуального порядку (юрисдикції) звернення із заявою про забезпечення позову до суду.

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція загальних судів (статті 19-22 ЦПК України), інстанційна юрисдикція (статті 23-25 ЦПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 26-31 ЦПК України).

За приписами частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність). Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 " Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ " перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ ", виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. До таких позовів, зокрема, відносяться позови про визнання правочину з нерухомістю недійсним.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином. Як правочин він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред`являються до правочинів відповідно до цивільного законодавства.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна (заповіту) та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, до позовів про визнання заповіту недійсним, у разі, якщо оскаржуваний заповіт містить розпорядження заповідача щодо належного йому нерухомого майна, застосовуються правила виключної підсудності.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову спадковим майном за заповітом, який заявники мають намір оскаржити у судовому порядку, є нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 .

Отже, майбутній позов відноситься до позову, що виникає з приводу нерухомого майна і на нього розповсюджуються правила виключної підсудності. Крім того, йдеться мова щодо двох об`єктів нерухомого майна, розташованих за різними адресами.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Отже, для правильного визначення суду, уповноваженого розглядати як справу за майбутнім позовом, з яким заявники мають намір звернутися до суду, так і, як наслідок, враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, дану заяву про забезпечення позову, подану ними до подання позовної заяви, беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 30 ЦПК України, заявникам необхідно надати відомості на підтвердження вартості обох об`єктів нерухомого майна, оскільки спір повинен розглядатися за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

За відсутності вказаних відомостей суд позбавлений можливості визначити підсудність даної заяви про забезпечення позову саме Оболонському районному суду м. Києва.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За вказаних обставин суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникам.

Керуючись ст. ст. 30, 151-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви повернути заявникам.

Роз`яснити заявникам, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха