Провадження №2/760/7118/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі
головуючої-судді - Усатової І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,
розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди завданої фізичній особі незаконними рішеннями, -
В С Т А Н О В И В:
30 серпня 2019 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з відповідним позовом.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 802/1966/17-а (залишена в силі постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року та постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року) визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у поданні до розпорядника бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги.
На виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено розгляд відповідної заяви, за результатами якого направлено документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Згідно з п. 65 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року за № 37, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 12 травня 2016 року
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 802/1535/18-а, залишеного в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України.
Вищевказаним рішенням суду:
визнано протиправним та скасовано п. 65 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року за № 37, про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 12 травня 2016 року;
зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи, передбаченої статтями 16 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 12 травня 2016 року.
Позивач наголошує, що рішення набрало законної сили 02 листопада 2018 року, але відповідні кошти в розмірі 290 000 грн були зараховані на банківський рахунок позивача лише 22 березня 2019 року, що підтверджується копією виписки з карткового рахунку від 01 серпня 2019 року.
ОСОБА_1 просить суд врахувати, що відповідно до п. 4.6. Розділу 4 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей (затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2014 року № 530) відповідальними за забезпечення виконання Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975, в його випадку є Департамент фінансів МО та Вінницький обласний військовий комісаріат.
Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача в особі підпорядкованих структурних одиниць (Департаменту фінансів МО та ІНФОРМАЦІЯ_1 ) позивачу несвоєчасно призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку в встановленням інвалідності, що призвело до завдання матеріальної шкоди у виді знецінення коштів через інфляційні втрати.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем розраховано індекс споживчих цін (індекс інфляції) з 12 вересня 2017 року (дати звернення із заявою про виплату одноразової грошової допомоги) до березня 2019 року (місяця виплати одноразової грошової допомоги), що становить 116%. Відповідно сума відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 46 400 грн.
Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період прострочення становить 13 276,44 грн.
Загальний розмір завданої шкоди становить 59 676,44 грн.
З огляду на викладене позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.
14 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Представник відповідача вказав, що:
відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру;
спірні відносини виникли через виконання судового рішення, тому до них не можуть застосовуватися норми статті 625 ЦК України, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (постанова ВСУ від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15);
Міністерство оборони України не є належним відповідачем у справі, оскільки: воно не залучалося до участі в розгляді справи № 802/1966/17-а; положення про Міністерство оборони України та Положення про військові комісаріати затверджені різними нормативно-правовими актами;
примусове виконання судових рішень покладається на органи державної виконавчої служби.
У відповіді на відзив, що надійшла до суду 25 листопада 2019 року, позивач вказав, що відповідно до частин 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Виходячи з цього, вина відповідача у невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги додаткового доказування не потребує.
Також позивач наголосив, що стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність як за договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і за недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).
Відповідно до зворотнього поштового повідомлення рекомендоване повідомлення було вручено відповідачу особисто 22 лютого 2020 року.
Заперечення відповідача на відзив від 09 грудня 2019 року фактично є повторенням доводів, сформульованих у відповіді на відзив.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 802/1966/17-а (залишена в силі постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року та постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року) визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у поданні до розпорядника бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги.
На виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено розгляд відповідної заяви, за результатами якого направлено документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Згідно з п. 65 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року за № 37, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 12 травня 2016 року
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 802/1535/18-а, залишеного в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України.
Вищевказаним рішенням суду:
визнано протиправним та скасовано п. 65 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року за № 37, про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 12 травня 2016 року;
зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи, передбаченої статтями 16 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 12 травня 2016 року.
22 березня 2019 року одноразова грошова допомога в розмірі 290 000 грн була зарахована на банківський рахунок позивача лише, що підтверджується копією виписки з карткового рахунку від 01 серпня 2019 року.
У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від висновків, викладених Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року в справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульованіЗаконом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися вимоги статті 625 ЦК України та у постанові від 02 березня 2016 року в справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положеньстатті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
У постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 750/5104/17 Верховний Суд вказав, що аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту виплати одноразової грошової допомоги. З огляду на указані висновки, колегія суддів погодилася з доводами позивача, який вважав, що на спірні правовідносини (несвоєчасна виплата Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності) поширюються вимоги статті 625 ЦК України.
Оскільки між сторонами виникло грошове зобов`язання на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 459/3560/15-ц.
За таких обставин, період прострочення виплати одноразової грошової допомоги становить з 21 червня 2018 року по 21 березня 2019 року, оскільки виплата коштів в сумі 290 000 гривень відбулась 22 березня 2019 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виплати одноразової грошової допомоги має нараховуватися за період з 21 червня 2018 року по 21 березня 2019 року (а не починаючи з вересня 2017 року, як вказує позивач).
Процентна ставка 3% річних розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.
Період розрахунку: з 21.06.2018 року по 31.12.2018 року - 194 дні [Проценти] = 290 000,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 194 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 624,11 грн.
Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 21.03.2019 року - 80 днів [Проценти] = 290 000,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 80 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 906,85 грн.
Такими чином, загальний розмір 3% річних за вищевказаний період становить 6 530,96 грн.
Інфляційні нарахування на суму боргу розраховуються за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] де: [Сума боргу] сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.
У період з 01.07.2018 року по 21.03.2019 року індексація на суму 290 000,00 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% = 107,726% (за період Липень 2018 - Березень 2019) [Інфляційні нарахування] = 290 000,00 грн. (сума боргу) ? 107,726% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 290 000,00 грн. (сума боргу) = 22 406,08 грн.
Таким чином, загальний розмір інфляційних нарахувань на суму боргу за вищевказаний період становить 22 406,08 грн.
Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у справі. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 802/1535/18-а саме на Міністерство оборони України покладено обов`язок прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи. Крім того, рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу приймалося комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.3,6,15,16,525-526, 610, 611, 626- 629, ч.1 ст.634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства оборони України (адреса: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) шкоду, завдану фізичній особі незаконним рішенням, у розмірі 28 937 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн 04 коп, з яких: розмір 3% річних за вищевказаний період становить 6 530,96 грн; розмір інфляційних нарахувань на суму боргу за вищевказаний період становить 22 406,08 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.