Провадження № 2/522/3831/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Палун І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2020 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач просить розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 21 вересня 2017 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше наж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дочкою повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 вересня 2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем, мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з Відповідачем не склалося через різні погляди на життя і пов`язані з цим конфлікти та непорозуміння. В зв`язку з чим, шлюбні стосунки припинені з листопада 2017 року. Відповідач забрав свої речі, залишив сім`ю і виїхав у невідомому напрямку. З огляду на вищевикладене, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї. Також зазначила, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки, оскільки ОСОБА_2 не виконує свої обов`язки по утриманню дитини в добровільному порядку.

Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судові засідання 19.02.2021 року, 19.05.2021 року, 16.06.2021 року з`являвся позивача ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 , Відповідач по справі не з`являвся, сповіщався належним чином. Відзив на позовну заяву не надавав.

В судовому засіданні 28 липня 2021 року позивач та представник позивача ОСОБА_4 позовну заяву підтримали в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2017 року, який зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1613.

Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02 грудня 2008 року, зареєстрованим Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про народження № 1414.

Як вбачається з позовної заяви, донька проживає разом із матір`ю, відповідач участі в утриманні дитини не бере

Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сімейне життя між подружжям не склалось, сторони мають різні погляди на життя та інші цінності. Сторони фактично не проживають разом з листопада 2017 року, спільне господарство не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу також статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться донька, а батько повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує.

Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Відповідно до роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Враховуючи аліментний обов`язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, що дитина проживає з позивачкою, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на утримання щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини.

В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів та розірвання шлюбу.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 110-112, 180-182, 191 СК України, ст.ст. 141, 263 - 265, 280-282, 353 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 21 вересня 2017 року між громадянином Сирійської Арабської Республіки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яким здійснений актовий запис № 1613 (свідоцтво про шлюб ? Серія НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 05 листопада 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 840, 80 гривень

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення підписано та складено 02 серпня 2021 року.

Суддя Л. М. Чернявська