Справа № 544/264/21
Номер рядка звіту 12
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Киричевської В.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначив наступне. Він виявив свою громадську позицію, відданість ідеї незалежної та суверенної держави України, та взяв участь в антитерористичній операції у складі добровольчого військового формування, що було утворене та самоорганізувалося для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Саме тому, будучи відповідальним громадянином України, в 2017 році вирішив реалізувати свій конституційний та громадський обов`язок по захисту Вітчизни у складі окремої тактичної групи імені капітана Воловика Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор». В період служби в добровольчому батальйоні він виконував обов`язки стрільця і з 28 серпня 2017 року по 16 грудня 2017 року знаходився в зоні проведення антитерористичної операції, а саме в селищі Піски Ясинуватського району Донецької області, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. 25.11.2017 близько 14:30 години під час виконання бойового завдання на позиції ПОСТ «ЛАДАН» в районі населеного пункту Піски, Донецького аеропорту, Донецької області отримав мінно-вибухове осколкове сліпе поранення (закрита черепно-мозкова травма) правої лобної області голови, контузія головного мозку. 16.12.2017 був госпіталізований до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені І.І.Мечникова. У зв`язку з пораненням проходив лікування, переніс операції, постійно проходить лікування, адже отримав захворювання у вигляді стійких залишкових явищ перенесеної мінно-вибухової травми, контузія головного мозку, ускладнена постравматичним арахноідитом; постравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІст., прогресуючий перебіг, з помірними вестибуло-координаторними розладами, церебростенічним синдромом тощо, що призвело до встановленя йому 05.04.2019 II групи інвалідності. Оскільки він приймав безпосередню участь у бойових діях, захищаючи незалежність та суверенітет своєї держави, бажає отримати гарантії щодо захисту соціальних, майнових та інших громадянських прав, передбачених для учасників бойових дій Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про боротьбу з тероризмом». Однак, набути ці права він, як учасник бойових дій, на сьогодні не може, оскільки статус особи з інвалідністю внаслідок війни надається особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в АТО, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період зазначених заходів або в районах проведення АТО у період її проведення. Відповідно до Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, затвердженого постановою КМУ від 08.03.2015 № 685 статус особи з інвалідністю внаслідок війни встановлюється, в тому числі, особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до закону військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною поліцією, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами. Вважає, що підставою для надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є: довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності; клопотання про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни керівника добровольчого формування, до складу якого входила така особа, або командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання антитерористичної операції. До клопотання додаються документи, що підтверджують участь особи в антитерористичній операції, або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які разом з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни або учасника війни; довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення або рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях у разі відсутності зазначеної довідки. 25.09.2019 він звернувся до Управління соціального захисту населення Пирятинської РДА з проханням встановити статус особи з інвалідністю внаслідок війни, однак отримав відмову № 04-01/870 від 01.10.2019 у зв`язку з поданням неповного пакету документів, а саме неможливість отримати документи від керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення і тому змушений звертатися до суду для встановлення факту його участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, для подальшого оформлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни в установленому законом порядку. 05 березня 2020 року він отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане Міністерством у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та ВПО України. Зважаючи на вищевказані обставини та приймаючи до уваги, що в даному випадку він позбавлений правової можливості в позасудовому порядку одержати документ, який посвідчує факт його безпосередньої участі в антитерористичній операції (довідка або Витяг з наказу) від Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу ЗСУ для звернення до компетентного органу з метою надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, а тому згідно положень ст.124 Конституції України та ч.2 ст.315 ЦПК України розгляд даної справи відноситься до юрисдикції суду. Окрім того вважає, що він має право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahalv. TheUnitedKigdom) від 15 листопада 1996 року та «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року). На підставі викладеного просить суд встановити юридичний факт добровільного залучення його - ОСОБА_1 до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій області в період з 28 серпня 2017 року у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор».

У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника.

Суд, вислухавши доводи заявника, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 05.03.2020 (а.с.7, 15).

У період з 28.08.2014 по 16.12.2017 та 05.02.2018 по 07.03.2018 ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі її проведення у складі добровольчого формування добровольчий український корпус «Правий сектор» (а.с.11, 12).

У період часу з 16.12.2017 по 08.01.2018 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім..І.І.Мечникова» з діагнозом вогнепальне сліпе поранення м`яких тканин голови, наслідки вогнепального поранення (а.с.17-20).

13.05.2019 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням строком на 1 рік, а 14.02.2020 ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням безтерміново (а.с.32-33).

25.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Пирятинської РДА із заявою про надання йому статусу інваліда війни внаслідок отриманого поранення та контузії, одержаного під час безпосередньої участі в АТО (а.с.34).

Листом УСЗН Пирятинської РДА від 01.10.2019 №04-01/870 ОСОБА_1 надано відповідь, що для надання йому статусу особи з інвалідністю йому необхідно надати наступні документи : довідку МСЕК про групу та причину інвалідності; довідку (витяг з наказу) керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у разі відсутності зазначеної довідки (а.с.35).

02.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника Штабу АТЦ при СБУ із заявою про надання йому витягу з наказу щодо його участі в АТО (а.с.37).

Листом заступника начальника Штабу АТЦ при СБУ від 11.03.2020 №33/7-Д-381/138 ОСОБА_1 надано відповідь, що ДУК «Правий сектор» до складу сил та засобів антитерористичної операції не залучався. Матеріали від суб`єкта боротьби з тероризмом щодо персонального залучення ОСОБА_1 до проведення АТО в Штаб АТЦ при СБУ не надходили, наказ керівництва АТЦ при СБУ не видавався (а.с.38).

Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з частиною першою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» визначено, що об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а визначено райони проведення АТО та терміни її проведення, зокрема Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року.

Таким чином, з 07 квітня 2014 року територія Донецької та Луганської областей визнана районом проведення АТО, на який був поширений спеціальний правовий режим.

Пунктом 13 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Механізм надання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність унаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення, визначено Порядком надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, затвердженим Постановою КМУ від 8 вересня 2015 р. № 685 (далі Порядок).

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 зазначеного Порядку статус інваліда війни надається, зокрема, особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до закону військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною поліцією, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами;.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Порядку підставою для надання особам статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є, для осіб, зазначених в абзаці 5 пункту 2 цього Порядку:

-довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності;

- клопотання про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни керівника добровольчого формування, до складу якого входила така особа, або командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання антитерористичної операції. До клопотання додаються документи, що підтверджують участь особи в антитерористичній операції, або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які разом з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни або учасника війни;

- довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

У пункті 6 Порядку визначено, що для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, керівник добровольчого формування, до складу якого входила особа, або командир (начальник) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання антитерористичної операції, подають у місячний строк з дня надходження відповідної заяви особи або її представника клопотання до органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання особи про надання особі статусу особи з інвалідністю внаслідок війни разом з документами, що підтверджують її участь в антитерористичній операції. У разі неподання клопотання керівником добровольчого формування, до складу якого входила особа, або командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання антитерористичної операції, особи, зазначені в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, можуть подати до органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання перелічені у підпункті 3 пункту 4 цього Порядку документи без такого клопотання.

Аналіз вище вказаних норм матеріального права свідчить про те, що законодавством передбачено позасудову процедуру надання особам статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факт добровільного залучення його до забезпечення проведення АТО з метою отримання статусу інваліда війни.

Однак суд зазначає, що у даному випадку для ОСОБА_1 , який являється учасником бойових дій та перебував безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до закону військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною поліцією, Національною гвардією, вище вказаним Порядком для надання йому статусу особи з інвалідністю не передбачено такої підстави як рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у разі відсутності зазначеної довідки. На ОСОБА_1 поширюється дія абзацу 5 пункту 2 та підпункту 3 пункту 4 Порядку, якими не передбачено рішення суду про встановлення факту добровільного залучення до забезпечення проведення АТО.

Разом з тим, у вказаному Порядку, а саме: абзац 6 пункту 2 та підпункт 4 пункту 4, судове рішення про встановлення факту добровільного залучення до забезпечення проведення АТО передбачено як один із можливих засобів реалізації особою права на отримання статусу інваліда війни для осіб, які добровільно забезпечували (добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Однак слід зауважити, що ОСОБА_1 не являється такою особою, на якого поширюється дія абзацу 6 пункту 2 та підпункту 4 пункту 4 Порядку, тому встановлення факту добровільного залучення його до забезпечення проведення АТО не є обставиною, за наявності якої заявник матиме право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, регулюється статтями 315-319 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, окрім фактів, визначених частиною першою цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до статті 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а також в листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як свідчать докази, наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Пирятинської РДА для надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у вересні 2019 року, однак йому було відмовлено, оскільки ним не був поданий весь перелік документів, передбачений Порядком, а саме: ним не було подано довідку МСЕК про групу та причину інвалідності та довідку керівника АТЦ при СБУ.

Законодавством передбачено звернення особи, яка претендує на надання статусу інваліда війни, до керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України, за отриманням довідки про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а в разі відмови в наданні такої довідки, особа має право звертатися до суду для оскарження такої відмови.

Як свідчать матеріали справи відмову АТЦ при СБУ ОСОБА_1 отримав у березні 2020 року, проте до суду таку відмову він не оскаржив.

Водночас особа, якій рішенням уповноваженого органу відмовлено у видачі довідки про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, має право звернутися до суду з метою оскарження такого рішення. Під час дослідження обставин відмови в позовному провадженні можуть досліджуватися, зокрема, докази, надані особою на підтвердження факту виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії зі Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення разом з іншими обставинами, заслуховуватись доводи і заперечення сторін.

Таким чином, законодавство передбачає позасудову процедуру підтвердження особою її участі у виконанні добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення з метою отримання статусу інваліда війни. Визначено органи, які уповноважені видавати такі довідки. Перебирання судом функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу інваліда війни та поставило б у нерівні умови осіб, які отримують такий статус з дотриманням цієї процедури.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-284цс19.

З урахуванням наведеного зазначена заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в мотивувальній частині його заяви, про те, що він має право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО, не заслуговують на увагу, оскільки таких вимог в резолютивній частині заяви він не заявляв та у судовому засіданні не просив суд встановити факт його участі в бойових діях на боці сил АТО. Крім того слід зауважити, що ОСОБА_1 вже має статус учасника бойових дій, що підтверджується його посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданим 05.03.2020.

За таких обставин суд уважає за необхідне провадження у справі закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.4-6, 76-81, 263-265, 293, 315-319, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повна ухвала складена 26.03.2021.

Суддя Н.В.Нагорна