Справа № 766/8841/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі Ференц А.І.

розглянувши в залі суду в м.Херсоні у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ "Росвен Інвест Україна" в травні 2021 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області, з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 839,11 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з метою отримання банківських послуг 15.01.2013 між відповідачем та ПАТ "Дельта Банк" було укладено кредитний договір № 001-21792-150113, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 14 500,00 грн, з кінцевим строком погашення до 14.03.2017 . В подальшому 27.04.2018 між ПАТ "Дельта Банк" та TOB "Росвен Інвест Україна" укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ "Дельта Банк" відступив на користь позивача ТОВ "Росвен Інвест Україна" своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 001-21792-150113 , укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем. В результаті невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 14.05.2021 розмір загальної суми боргу становить 44 839,11 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 13 783,48 грн, прострочених відсотків за користування кредитом - 27 134,02 грн., 3% річних - 1 224,65 та інфляційних витрат - 2 696,96 грн.

На час звернення до суду відповідач своїх зобов`язань по договору не виконав, тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.06.2021 року прийнято до провадження справу та відкрито провадження за вищезазначеним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

07.07.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідача просить відмовити в задоволення позовних вимог та застосувати строки позовної давності, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивачем не доведено виплату будь-яких грошових коштів на користь відповідача. Підписана нею заява не є доказом укладення кредитного договору , з договору факторингу не вбачаєтеся передачі будь яких прав вимоги за договором від 15.01.2013. Строк дії договору скінчився 14.03.2017 року, а позов пред`явлено до суду 31.05.2021 року, тобто з пропуском строку давності звернення до суду.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника заявника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Судом встановлено, що 15.01.2013 відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ "Дельта Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № 001-21792-150113 про укладення кредитного договору. Момент прийняття (акцепт) банком пропозиції, щодо укладення договору є дата підписання банком пропозиції та скріплення її печаткою, або момент вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок. Як вбачається із заяви № 001-21792-150113, вона підписана банком 15.01.2013 року та скріплена печаткою.

За змістом п.п. 2.1, 2.3, 2.4 п. 2 Договору, банк надає Позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: сума кредиту - 14 500,00 гривень, процентна ставка за користування кредитом 9,99% річних, тип процентної ставки-фіксована, строк кредиту 50 місяців.

27.04.2018 між ПАТ "Дельта Банк" та TOB "Росвен Інвест Україна", укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ "Дельта Банк" відступив на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" своє право вимоги заборгованості за кредитними Договорами.

На умовах, встановлених договором факторингу № 409/К від 27.04.2018 року передбачено, що ПАТ «Дельта банк» відступило позивачу право вимоги до боржників, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору на умовах вказаних Основними Договорами, сплати Боржниками грошових коштів, відсотків, штрафних санкцій, у розмірах, вказаних Додатку №1 до Договору.

Отже, Договором факторингу передбачено, що Додаток №1 до Договору містить інформацію, зокрема, про розмір грошових зобов`язань кожного з боржників з переліком їх особистих даних.

Відповідно до положень ст.ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.

Відповідно до ч.1 ст.1085 ЦК України якщо фактор пред`явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В той же час, для встановлення факту відступлення права вимоги ПАТ «Дельта банк»,суду необхідно встановити факт відступлення права вимоги по договору, дату відступлення права вимоги, а також, які саме права вимоги передаються.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України)

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України)

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Відповідно до частини першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач на підтвердження своїх вимог, викладених в позовній заяві надав суду витяг з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу № 409/К від 27.04.2018 року. Однак, вказаний витяг завірений представником позивача за довіреністю, Кравчик І.П. , який відповідно до копії довіреності №02/01-21, на підставі якої він діяв на момент звернення з позовною заявою до суду в інтересах позивача, не мав право завіряти витяги на їх відповідність договорам, які укладалися від імені позивача, в тому числі додатків до них. Тому суд не може прийняти цей доказ, як достовірний.

Крім того, з витягу з Реєстру передачі Прав вимоги до договору факторингу № 409/К від 27.04.2018 року, укладеного між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» жодним чином не вбачається факт передачі ПАТ «Дельта банк» своїх прав вимоги до відповідача.

Суд також не має можливості встановити юридичний зв`язок витягу з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу № 409/К від 27.04.2018 року з реєстром боржників, який наведений в Додатку №1 до Договору факторингу, який був би належним доказом наявності в позивача права вимоги до відповідача за договором № 001-21792-150113 від 15.01.2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта банк» та відповідачем. Отже, в суду є обґрунтовані сумніви, що вказаний витяг дійсно відповідає положенням Додатку №1 до Договору факторингу.

У наведено витягу також не зазначено, валюти зобов`язань (гривня або іноземна валюта) початкової суми тіла кредиту, початкового непростроченого залишку, початкових процентів тощо..

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що окрім витягу з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу № 409/К від 27.04.2018 року позивачем не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту наявності у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 001-21792-150113 від 15.01.2013 року та на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості перед ПАТ «Дельта банк» в розмірі, який позивач вказав в своїй позовній заяві.

Крім того, позивачем також не надано підтвердження того, що відповідачу ОСОБА_1 були надані докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні за кредитним договором № 001-21792-150113 від 15.01.2013 року.

Позивач в позові зазначив, що про наявну заборгованість відповідач попереджався ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», шляхом направлення вимоги про погашення заборгованості. Однак, підтверджень факту звернень до відповідача, позивач суду не надав.

Таким чином, позивачем не доведено ніякими доказами ту обставину, що право вимоги до відповідача, яке виникло у банку, було передано ним ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі договору факторингу, а також в якому саме обсязі зобов`язань позичальника та на яких умовах банк відступив право вимоги за вищевказаним договором, та того, що позивач був повідомлений про перехід до нового кредитора прав у зобов`язанні за кредитним договором.

Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» зазначає про наявність у відповідача станом на 14.05.2021 заборгованості у загальному розмірі 44 839,11 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 13 783,48 грн, прострочених відсотків за користування кредитом - 27 134,02 грн., 3% річних - 1 224,65 та інфляційних витрат - 2 696,96 грн.

Однак, такі доводи позивача не знаходять свого підтвердження, оскільки ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу та підстав складення даного розрахунку заборгованості справа не містить. Позивачем не зазначено та не обґрунтовано, на яких підставах розраховано заборгованість.

Також позивачем не було надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, а також будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт видачі кредитних коштів, наявність простроченої заборгованості, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, 3 % річних та інфляційних втрат.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовна заява ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за Договором про надання кредиту № 001-21792-150113 від 15.01.2013 року не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не доведено факт переходу права вимоги від ПАТ «Дельта банк» до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», не надано доказів письмового повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні та не доведено суму заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст.4, 12, 19,81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 29.07.2021.