УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/12759/20

Провадження № 2-к/638/1/21

25.03.2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Тімірязевського районного суду м. Москви від 16 липня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів,

встановив:

15.09.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_1 , яке 25.03.2021 року було уточнене, про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Тімірязевського районного суду м. Москви (Російська Федерація) від 16 липня 2020 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 14812 рублів, кратному 1 величини прожиткового мінімуму, встановленому для дітей в м. Москві, щомісячно, починаючи з 06.03.2020 року і до повноліття дитини.

Вказані правовідносини регулюються гл. 1 розд. ІХ ЦПК України, розділом V Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року зі змінами, внесеними наказом № 29/5/2 від 11 січня 2016 року (далі Інструкція) з урахуванням умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Відповідно до ч. 1ст.467 ЦПК України боржник ОСОБА_2 був повідомлений про надходження клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Тімірязевського районного суду м. Москви (Російська Федерація) від 16 липня 2020 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 , а також йому було запропоновано у місячний строк надати до Дзержинського районного суду м. Харкова можливі заперечення проти даного клопотання. Дане повідомлення було надіслане поштовою кореспонденцією ОСОБА_2 , який згідно з матеріалами доручення проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Заперечень проти даного клопотання від боржника не надходило.

За вимогами ч. 1ст.464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника.

Відповідно до ч. 5ст.467 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не порушено питання про перенесення його розгляду. Питань про перенесення розгляду даного клопотання до суду не надходило.

Суд, розглянувши подані документи, вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Тімірязевського районного суду м. Москви від 16 липня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тімірязевського районного суду м. Москви (Російська Федерація) від 16 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів задоволено частково. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 , зобов`язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 неповнолітню ОСОБА_3 , стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини.

Апеляційною ухвалою Московського міського суду від 10.12.2020 року рішення Тімірязевського районного суду м. Москви (Російська Федерація) від 16 липня 2020 року залишено без змін.

Згідно з ч. 1ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно дост.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

В п. 1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів. Клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності до ч. 1ст.463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч.2 ст.466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Рішення суду Тімірязевського районного суду м. Москви (Російська Федерація) від 16 липня 2020 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виконувалось.

Підстави для відмови у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, визначеніст.468 ЦПК України, не встановлені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

За курсом Національного банку України станом на 25.03.2021 року російський рубль дорівнює 0,3658 грн.

Таким чином, суд вважає необхідним визначити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 в розмірі 5418,23 грн. (14812*0,3658).

Керуючись ст.ст. 462-467 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Тімірязевського районного суду м. Москви від 16 липня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення Тімірязевського районного суду м. Москви (Російська Федерація) від 16 липня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 5418,23 грн., кратному 1 величини прожиткового мінімуму, встановленому для дітей в м. Москві, щомісячно, починаючи з 06.03.2020 року і до повноліття дитини.

Розмір аліментів підлягає індексації пропорційно зростанню величини прожиткового мінімуму для відповідної соціально-демографічної групи населення, встановленої в м. Москва.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: