Дата документу 06.08.2021
Справа № 334/5623/21
Провадження № 2/334/3498/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

6 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Боднар А.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

за участю: представника заявниці адвоката Гуляєвої С.Л., -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої І.В., привтаного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., відділу державної реєстрації речових прав управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради та ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним та скасувати Договір купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором № GL3N011398 від 12.11.2019, укладений між ПУАТ «ФІДОБАНК», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» Білої І.В., та представником за довіреністю ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернелюх Л.В.; визнати недійсним та скасувати Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 014/ZB680X/2/001 від 05.12.2012, укладеним між ПУАТ «ФІДОБАНК», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» Білої І.В., та представником за довіреністю ОСОБА_3 , посвідчений за № 2328 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернелюх Л.В.; визнати недійсним та скасувати реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а саме запис державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернелюх Л.В. про проведену державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49631269 від 12.11.2019, яким внесено запис про заборону на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , обтяжувач: ОСОБА_2 ; визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, за ОСОБА_2 , внесену до державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором ЗМР Запорізької області Коротичем М.М. та виключити відповідні записи з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відновити право власності за ОСОБА_1 на зазначену квартиру шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності за нею на підставі Договору купівлі-продажу від 05.12.2012 № 2694, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М.

Разом з позовною заявою подана заява про забезпечення позову, в якій заявниця ОСОБА_1 просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти (укладати) правочини, направлені на відчуження третім особам квартири АДРЕСА_2 .

Заяву обґрунтовує тим, що вона звернулась суду з позовом про визнання недійсними та скасування Договорів. 05.12.2012 між нею та ПАТ «Ерсте Банк» був укладений кредитний договір № 014/ZB680X/2/001, відповідно до умов якого Банк надав їй кредит у сумі 138 400 гривень, зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 03.12.2032, у зв`язку з чим, вона зобов`язалась в порядку та на умовах викладених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договорам та Додатком до нього. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між банком та нею був укладений іпотечний договір № 014/7В680Х/2/001, згідно з яким вона передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . 29.04.2013 ПУАТ «ФІДОБАНК» придбало 100% акцій ПАТ «Ерсте Банка». З цього часу вона виплачувала кредит ПУАТ «ФІДОБАНК». Але, у травні 2016 року ПУАТ «ФІДОБАНК» був визнаний банкротом і у неї не було можливості сплачувати кредит, так як їй ніхто не надав реквізити, куди вона повинна були спрямовувати платежі. В подальшому їй стало відомо, що права та обов`язки ПУАТ «ФІДОБАНК» перейшли до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В подальшому, незаконно та безпідставно не повідомивши її про свої наміри, 12.11.2019 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заключила з ОСОБА_2 спірні договори. З того часу ОСОБА_2 став її кредитором та іпотекодержателем. Про ці факти їй стало відомо з вимоги, яку 21.08.2020 вона отримала від імені ОСОБА_2 . Незважаючи на її зауваження та вимоги, які вона виклала в своїй Заяві - як відповіді на його вимогу, ОСОБА_2 , не виконавши їх, звернувся з заявою про перереєстрацію права на квартиру, що належить їй, до державного реєстратора Коротича М.М., який змінив запис в ДРРП, вказавши власником спірної квартири ОСОБА_2 . В червні місяці 2021 року ОСОБА_2 вперше з`явився до спірної квартири з невідомими їй особами та вимагав від її чоловіка звільнити помешкання. За цих обставини вона звернулася до суду з позовом. Вважає, що ОСОБА_2 володіє квартирою, внаслідок незаконного оформлення на нього права власності і на даний час, як власник квартири може в будь який час відчужити спірну квартиру. Тому, є підстави вважати, що спірна квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а саме у разі набутті права власності на квартиру третьою особою і у разі задоволення позову у позивача виникнуть труднощі в поверненні права власності, так як я буду змушена визнавати недійсним правочин про відчуження квартири. Невжиття заходів забезпечення заяви може суттєво ускладнити або взагалі позбавити його можливості захистити свої порушені права, що призведе до додаткових матеріальних витрат та ускладнить відновлення становища, що існувало до порушення законних прав позивача.

Відповідно до частин першої та третьої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

На підставі частини третьої статті 153 ЦПК суд викликав для надання додаткових доказів заявницю ОСОБА_1 .

Представник заявниці адвокат Гуляєва С.Л. заяву про забезпечення позову підтримала та надала суду докази зміни прізвища заявницею з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », а також актуальну інформацію з ДРРП щодо речових прав на спірну квартиру.

Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши заяву, письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано частиною четвертою статті 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, статті 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно частини першої статті 149 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанова № 9), згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

З огляду на викладене, вбачається висновок, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо заборони відчуження спірної квартири, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Так, з позовної заяви та доданих до неї письмових доказів вбачається, що між сторонами дійсно існує спір щодо власності на квартиру.

Суд погоджується з обґрунтованим припущенням заявниці та її представника про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти яким можливо шляхом заборони власнику спірної квартири укладати правочини щодо її відчуження.

Зважаючи на те, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів і задоволених вимог позивача, які носять тимчасових характер, та з огляду на зазначені вище обставини, суд доходить висновку, що в майбутньому рішення суду може утруднитись чи взагалі бути неможливим, що є підставою для забезпечення позову.

Разом з цим, суд вважає за необхідне вказати, що доводи, наведенні в даній ухвалі про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, жодним чином не свідчать про доведеність позовних вимог, що в цілому підлягає перевірці та оцінці під час розгляду та вирішення справи по суті.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 укладати правочини, направлені на відчуження третім особам спірної квартири.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 157, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти (укладати) правочини, направлені на відчуження третім особам квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 9 серпня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: фактичне - АДРЕСА_5 , зареєстроване АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: