СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
Провадження №2/760/1007/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

02 серпня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю.

ІI. Описова частина.

27 травня 2019 року Позивачка звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю, яка належить їй на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2002, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гаценко І.О. за реєстровим номером №6509.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що право власності на вказану квартиру набуто нею на підставі зазначеного Договору в період, коли перебувала з Відповідачем у шлюбі з 24.01.1997, проте за особисті кошти, які отримала у дар від своєї матері - ОСОБА_4 , і які в свою чергу та отримала від продажу своєї квартири АДРЕСА_2 .

Позивачка зазначає, що її мати, громадянка РФ, проживала в Росії, проте після виходу на пенсію вирішила переїхати до дочки в Україну, у зв`язку з чим продала належну їй в м. Красноярську квартиру. Грошові кошти, отримані від продажу вказаної квартири в розмірі 500000 рублів, що на той час становило еквівалент 15800 доларів США, вона подарувала Позивачці, щоб та придбала на своє ім`я квартиру, яку б ОСОБА_4 мало можливість використовувати для свого проживання.

Позивачка стверджує, що Відповідач завжди знав і розумів, що квартира не належить до спільної власності подружжя, ніколи на неї не претендував і не претендує, проте не має бажання витрачати час на оформлення нотаріальної згоди на її відчуження на користь сина Позивачки.

Враховуючи, що такий стан речей перешкоджає Позивачці повноцінно реалізувати своє право власності на квартиру, вона просить суд ухвалити рішення, яким визнати квартиру об`єктом її права особистої приватної власності.

У судовому засіданні Позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивачка зазначила, що в договорі купівлі-продажу квартири від 18.10.2002 зазначена занижена ціна квартири (6373,58 грн), а насправді квартира була придбана за ціною саме близько 16000 доларів США, що дорівнювало сумі, подарованій їй матір`ю.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що давно знайома з Позивачкою, і їй відомо, що мати Позивачки - ОСОБА_4 - раніше проживала в Російській Федерації, проте продала там свою квартиру, переїхала в України, і на кошти, які та отримала від продажу квартири, в м. Києві була придбане для неї житло ,яке було зареєстроване за ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_4 підтвердила, що добровільно подарувала гроші від продажу своєї квартири в м. Красноярську своїй дочці з тією метою, щоб вона придбала квартиру в м. Києві неподалік від себе, щоб свідок там мала можливість проживати надалі. Зазначила, що претензій до Позивачки не має, оскільки саме таким було її рішення про передачу своїх коштів у дар Позивачці.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що також йому відомо про те, що спірну квартиру Позивачка придбала саме за кошти, які отримала у дар від своєї матері. Крім того, свідок зазначив, що в той час він періодично їздив працювати в Російську Федерацію, у зв`язку з чим йому потрібні були рублі, а тому здійснив обмін частини грошових коштів (рублів), привезених ОСОБА_4 , на долари США, які були у нього в наявності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в установленому законом порядку за останньою відомою адресою місця реєстрації.

Виходячи з вищевикладеного, суд вирішив розглянути справу у заочному порядку згідно з положеннями ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

ІІІ. Мотивувальна частина.

Судом встановлено, що 24 січня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який в подальшому розірвано 23 листопада 2006 року.

Під час перебування Сторін у шлюбі за Позивачкою зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2002, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гаценко І.О. за реєстровим номером №6509.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Як вбачається з пояснень Позивачки, які підтверджуються письмовою розпискою ОСОБА_4 та її ж поясненнями в якості свідка, грошові кошти на придбання квартири АДРЕСА_1 в розмірі 500000 російських рублів, що еквівалентно 15800 доларам США, були отримані нею в дар від своєї матері - ОСОБА_4 .

В свою чергу зазначені кошти ОСОБА_4 отримала від продажу належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_2 . Зазначене підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 20.08.2002, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 7)

Пояснення Позивачки та її матері щодо прийняття рішення про продаж квартири у зв`язку з переселенням ОСОБА_4 з Російської Федерації до України підтверджуються довідкою ВСП «Відрадненський» №4176 від 21.12.2012, згідно з якою ОСОБА_4 була зареєстрована в придбаній за подаровані нею Позивачці кошти квартирі АДРЕСА_1 , в 2005 році. При цьому вона була першою з тих, хто в квартирі був зареєстрований. (а.с. 18)

З огляду на викладене, враховуючи також те, що починаючи з 2006 року Відповідач не заявляв претензії на спірну квартиру, не подав своїх заперечень на позов у даній справі, суд вважає можливим визнати, що Позивачка навела достатні докази в спростування презумпції спільного сумісного майна подружжя, придбаного під час шлюбу.

Оскільки, в зв`язку з реєстрацією права власності Позивачки на вказану квартиру в період перебування у шлюбі з Відповідачем та відсутністю його нотаріально посвідченої письмової згоди Позивачки позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй особисто майном, то її порушене право власності підлягає захисту шляхом визнання квартири АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_3 підлягає судовий збір в розмірі 4200 гривень.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 57, 60 СК України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за нею на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2002, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гаценко І.О. за реєстровим номером №6509.

2.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 4200,00 гривень.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: