Номер провадження: 22-ц/813/2816/21
Номер справи місцевого суду: 511/2674/18
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання», (далі ТОВ «Одесагаз-Постачання») звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року в розмірі 11725,41 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. та із заявою про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Свої вимоги мотивував тим, що позивач ТОВ «Одесагаз-Постачання» є постачальником природного газу за регульованим тарифом для населення, підприємств, установ та організацій та території м. Одеси та Одеської області. Відповідач ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , є споживачем природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1 . За адресою проживання відповідача 01.04.2017 року оператором ГРМ (ПАТ «Одесагаз») було встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу. Починаючи з 01.04.2017 р. розподіл обсягів природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за вищевказаною адресою проводиться за показниками загальнобудинкового приладу обліку газу. Відповідач здійснює оплату за спожитий природний газ не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.11.2018 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 споживача ОСОБА_1 , в період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 11725,41 грн.. Відповідачу ОСОБА_1 було направлено Досудову вимогу про сплату заборгованості за природний газ №5.0.12/11008778 від 17.08.2018 року, однак до теперішнього часу заборгованість не погашена. Враховуючи існування заборгованості і те що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, представник позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено, постановлено:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-Постачання", розташованого: 65026, м. Одеса, вул. Приморська,47/1, (р/р НОМЕР_3 , ПАТ АБ "Укргазбанк", МФО 320478, ) заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року в розмірі 11725,41 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-Постачання", розташованого: 65026, м. Одеса, вул. Приморська, 47/1, (р/р НОМЕР_4 , ПАТ КБ "Центр", МФО 380742, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу
26 грудня 2019 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року, відповідно до якої апелянт просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким:
зобов`язати ТОВ «Одесагаз-постачання» повернути кошти, сплачені відповідачем за заборгованістю на рахунок ТОВ «Одесагаз-постачання» в розмірі 3000,00 гривень;
зобов`язати ТОВ «Одесагаз-постачання`компенсувати витрати на встановлення відповідачем індивідуального лічильника за власні кошти, за рахунок коштів, які нею сплачувалися за тарифом на розподіл природного газу, в розмірі 4574, 90 гривень;
стягнути з ТОВ «Одесагаз-постачання» судовий збір за подання апеляційної скарги
При цьому посилаючись на те, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції не було враховано жодних доводів відповідача.
Апелянт наголошує, що судом першої інстанції було допущено однобічність, формалізований підхід, а також упередженість та зацікавленість у позитивному вирішенні для позивача справи.
ОСОБА_1 вказує, що в порушення п.3.1., п.3.2. ч. 3 Типового договору розподілу природного газу, при наявності простроченої заборгованості у споживача, ОСОБА_1 все ж включив до Реєстру споживачів, а не вжив заходів щодо припинення розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
Також звертає увагу суду на те, що Заява-приєднання в письмовому вигляді підписана відповідачкою лише 03.02.2019 року та вважає, що у даній ситуації слід брати до уваги саме момент підписання вказаної заяви.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визначено порядок розгляду справи у відповідності до ст. 369 ЦПК України.
24 лютого 2020 року справу було призначено до розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.
Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 17.10.2018 р. Роздільнянським районним судом Одеської області було видано судовий наказ №511/2146/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одесагаз-постачання» заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.04.2017 р. по 31.08.2018 р. в сумі 11160,75 грн.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2018 р. по справі №511/2391/18 судовий наказ №511/2146/18, виданий Роздільнянським районним судом Одеської області 17.10.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одесагаз- постачання» заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.04.2017 р. по 31.08.2018 р. в сумі 11160,75 грн., було скасовано за заявою відповідача.( а.с. 10)
Відповідно до Ліцензії АЕ 299034 від 12.06.2015 р. виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» з 01.07.2015 р. є постачальником природного газу за регульованим тарифом для населення, підприємств, установ та організацій на території м. Одеси та Одеської області ( а.с. 9).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43,55,57), є побутовим споживачем природного газу, на неї оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 , індивідуальний лічильник газу в квартирі позивача не встановлено.
Згідно довідки №03 виданої Роздільнянським управлінням експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» від 06.02.2019 року встановлено, що дійсно квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_1 , частково газифікована (газове опалення відсутнє) (а.с.56).
Відповідно до довідки виданої Роздільнянським районним військовим комісаріатом від 18.01.2006 року ОСОБА_1 має право на пільги передбачені Законом України від 24.03.1998 року № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист». ( а.с.58)
З`ясовано, що 01.04.2017 року оператором ГРМ (ПАТ «Одесагаз») було встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу за адресою: АДРЕСА_3 .
Починаючи з 01.04.2017 р. розподіл обсягів природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за вищевказаною адресою проводиться за показниками загальнобудинкового приладу обліку газу.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір по суті, суд керувався Законом України «Про ринок природного газу», нормами ст. 1 якого передбачено, що ринок природного газу - сукупність правовідно-син, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу,зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG. Регулятором ринку природного газу є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).
Пунктами 17, 19, 39 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Установлено, що відповідачка є споживачем природного газу, а позивач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.
Пунктом 5 розділу І Правил постачання природнього газу, затверджених постановою від 30 вересня 2015 року № 2496 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (далі - Правила) визначено, що постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Відповідно до визначень, наведених у пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Пунктом 7.1 типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498, визначено, що Оператор ГРМ зобов`язаний, зокрема, забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу ГРС.

Відповідно до пункту 13 Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Згідно з пунктом 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Згідно з положеннями глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015р №2494, у разі наявності вузла обліку природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620».
Пунктом 6 цього ж Положення передбачено, що зняття та фіксація показань будинкового вузла обліку на будинок чи групу будинків та квартирних лічильників газу (за їх наявності) здійснюються представниками оператора газорозподільної системи та експлуатаційної організації щомісяця відповідно до узгоджених між сторонами договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та квартирного лічильника газу. Під час зняття показань можуть за бажанням бути присутні представники відповідних державних органів, мешканні будинку.
Згідно з п.5 та п.7 Положення «5. Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються:
2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: - для споживачів, що мають квартирні лічильники газу - за показаннями таких лічильників:
- для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу - за показаннями будинкового вузла обліку, і яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні...
Кількість осіб у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні для проведення розрахунку та розподілення спожитих обсягів газу визначається відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Інформація про зміну їх кількості подається побутовими споживачами оператору газорозподільної системи до 25 числа місяця що передує розрахунковому. Відповідальність за своєчасність та достовірність інформації несе побутовий споживач, що її подає...
Якщо після зняття фактичних показань квартирних лічильників газу у наступних розрахункових періодах виявлено різницю між нарахованими та фактичними обсягами споживання газу (з урахуванням показань квартирних лічильників газу), вони розподіляється між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості зареєстрованих осіб. Такий перерахунок проводиться в періоді, в якому виявили різницю...».
Як встановлено судом першої інстанції, зняття та фіксація показників загальнобудинкового лічильника за адресою: АДРЕСА_3 , здійснювалось за встановленою законом процедурою у відповідності до вимог Кодексу ГРМ особисто представниками ПАТ «Одесагаз» в присутності представника експлуатаційної організації (балансоутримувача), та за бажанням абонентів, про що зазначено у актах зняття показників загальнобудинкового вузлу обліку газу з 30.04.2017 року по 03.12.2018 року. ( а.с.14-33).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ОСОБА_1 здійснювала оплату за спожитий природний газ не в повному обсязі, у зв`язку з чим у неї станом на 30.11.2018 року виникла заборгованість з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року в розмірі 11725,41 грн.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що Заява-приєднання в письмовому вигляді підписана відповідачкою лише 03.02.2019 року, а отже у даній ситуації слід брати до уваги саме момент підписання вказаної заяви з огляду на наступне.
Так, відповідно до пунктів 2-4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.
У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Апеляційним судом встановлено, що відповідачка приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та щомісячно сплачує рахунки за спожитий природний газ.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи те, що сума збитків відповідачем не погашена до теперішнього часу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стягнення з відповідача на користь Товариства обмеженою відповідальності «Одесагаз-Постачання» заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.04.2017 року по 30.11.2018 року в сумі 11725,41 грн. Доказів, які б спростовували зазначену суму збитків або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надані.
З прохальної частини апеляційної іскарги вбачається, що ОСОБА_1 заявлає окремі позовні вимоги на стадії апеляційного перегляду справи, а саме просить суд:
зобов`язати ТОВ «Одесагаз-постачання» повернути кошти, сплачені відповідачем за заборгованістю на рахунок ТОВ «Одесагаз-постачання» в розмірі 3000,00 гривень;
зобов`язати ТОВ «Одесагаз-постачання`компенсувати витрати на встановлення відповідачем індивідуального лічильника за власні кошти, за рахунок коштів, які нею сплачувалися за тарифом на розподіл природного газу, в розмірі 4574, 90 гривень;
Колегія звертає увагу, що вказані вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі можуть бути підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з окремим позовом з метою захисту її порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування тих суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.) навантаження на суддів виходить за межі фізичних можливостей.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках передбачених п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст 389 ЦПК України.

Головуючий: О. В. Князюк
Судді: А. П. Заїкін
О.М. Таварткіладзе