ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5404/21 Справа № 216/6297/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бондар Я.М.

Суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

Секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІСЕРВІС КР на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості про складання повного тексту судового рішення відсутні, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СітіСервіс-КР» (надалі ТзОВ «Сітісервіс-КР») третя особа: КПТМ «Криворіжтепломережа», про відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи, завданої залиттям квартири, у розмірі 200 182, 92 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 21.10.2016 року внаслідок прориву трубопроводу в системі центрального трубопроводу технічного приміщення відбулося затоплення квартири позивача. Актом про затоплення квартири від 21.10.2016 року було встановлено, що причиною затоплення став прорив трубопроводу в системі центрального трубопроводу технічного приміщення.

Підрядною організацією було встановлено вартість витрат на відновлення попереднього стану квартири у розмірі 200 182,92 грн. Висновком «Інституту незалежної експертної оцінки» від 07.03.2019 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту становить 248800,00 грн. Даним висновком позивач підтвердив, що вартість завданих збитків не є меншою ніж заявлено у позові.

23 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з ТОВ «Сітісервіс КР» вартість відновлювального ремонту в сумі 248 800 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2880, 83 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 350 000 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "СІТІСЕРВІС - КР" на користь ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 у розмірі 157 893,27 грн .

Стягнуто з ТОВ "СІТІСЕРВІС - КР" на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1814,92 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 350 000 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ТОВ«Сітісервіс-КР» в дохід держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ» «Сітісервіс-КР», просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин справи.

Так, судом не було взято до уваги, що Актом про затоплення квартири від 21.10.2016 року встановлено, що причиною затоплення є порив центрального трубопроводу на горищі будинку, оскільки даний трубопровід є внутрішньо будинковою інженерною системою, через яку КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює подачу теплової енергії,

Відповідно до нормативно-правових актів, обов`язком відповідача є підготовка будинку до опалювального сезону та поточний контроль за належним функціонуванням внутрішньо будинкової системи центрального опалення.

Причиною пориву внутрішньо будинкової системи є порушення гранично допустимих показників тиску на системі центрального опалення та встановлення дроселювального пристрою, на думку відповідача відсутній причино наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою, яку зазнав позивач та вина відповідача.

Судом не взято до уваги, що пошкодження майна позивача зазначені в акті не відповідають об`ємам та видам робіт зазначених в документі «Договірна ціна на ремонти квартири» ТОВ «Конструкт монтаж» необхідних для відновлення пошкодженого майна позивача.

Крім того, задовольняючи позов суд першої інстанції стягнув витрати на правничу допомогу без урахування пропорційності і співмірності, задоволеним позовним вимогам.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КПТМ «Криворіжтепломереда» зазначає, що відповідно до акту замірів температурних та гідравлічних параметрів від 28.10.2016 року, складеного за участю представника КПТМ «Криворіжтепломережа» від 28.10.2016 року, зазначені параметри не перевищують допустимі норми, вважає, що затоплення сталось з причин неналежного утримання внутрішньо будинкових мереж багатоквартирного будинку. У зв`язку з чим просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Усс Ю.В. вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, законним та таким, що винесено без порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просив суд, апеляційну скаргу ТОВ «Сітісервіс-КР» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача - Івасика Т.Р., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_2 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданих відзивів, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. за реєстровим №5918 (а.с. 42)

Відповідно до Акту про залиття квартири, складеного комісією у складі начальника дільниці Южди М.В., старшого майстра ОСОБА_3 , інженера ПГО ОСОБА_4 , майстра дільниці ОСОБА_5 ТОВ «СІТІСЕРВІС» від 21.10.2016 року, зазначено, що причиною затоплення квартира позивача є прорив трубопроводу в системі центрального трубопроводу технічного (горищного) приміщення.(том. 1 а.с.9).

Даним актом також зафіксовані приміщення квартири позивача, які зазнали пошкоджень.

Згідно кошторису складеного ТОВ «Конструкт монтаж» договірна ціна на ремонт квартири, що здійснюється в 2016 році становить 157 893, 27 грн, (Т.1 а.с.11 - 31 ).

Відповідно до висновку ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» від 11.03.2019 року вартість проведення відновлювального ремонту (з податком на додану варітсть) становить 248 800 грн. (том 2 а.с. 7-44).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося, з вини відповідача, а тому саме відповідач повинен нести цивільно-правову відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду та моральну шкоду, стягуючи витрати на правову допомогу, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України (в редакції станом на дату подачі позову 16.12.2016 р.), та виходив з доведеності понесених позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 350 000 грн.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно достатті 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно достатті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним законодавством принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до п.14 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно п.12 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником, наймачем (орендарем) приміщення житлового будинку в разі: ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю,- шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг від 18.11.2013 року, укладеного між Управлінням Благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ «Сітісервіс» передбачено, що на відповідача покладено обов`язки з: забезпечення своєчасної підготовки об`єкта та його технічного обладнання до його експлуатації в осінньо-зимовий період; забезпечення своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг; здійснювати технічний огляд основних конструктивних елементів огороджуючих конструкцій, будинків і споруд, інженерних мереж, об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях та забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів за кошти споживачів; контролювати вчасне та відповідної якості надання споживачам житлово-комунальних послуг, проведення перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуг, в тому числі за ненадані або надані не в повному обсязі; відшкодовувати збитки завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю мешканців будинку внаслідок наявності недоліків у наданні послуг у розмірі й порядку згідно з чинним законодавством України. (том 1 а.с. 165-166).

Пунктом 2.2. Договору про здійснення функцій виконавця комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання від 12.03.2014 року укладеним між ТОВ «СІТІСЕРВІС» та КПТМ «Криворіжтепломережа» також саме на управителя покладено обов`язки по: здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що роботи по ліквідації наслідків аварії на внутрішньобудинковій мережі виконує управитель. Вказаним договором також передбачено, що матеріальний збиток, нанесений споживачу внаслідок аварії відшкодовує винна особа, яка вказана в акті. При цьому, сторони договору зобов`язані викликати представників обох сторін для складання акту (том 1 а.с. 175-181).

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу №76 від 17.05.2005 року встановлено, що Управитель особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

У відповідності до п.6 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язком виконавців комунальної послуги та управителів є вжиття заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», аварія - пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Відповідно до Акту обстеження квартири позивача від 21.10.2016 року, складеного комісією у складі представників ТОВ «Сітісервіс-КР» (а.с. 9), вбачається, що залиття сталося через порив трубопровода в системі центрального трубопроводу технічного (горищного) приміщення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що саме відповідач ТОВ «Сітісервіс-КР», як управитель багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , на якого покладено обов`язок щодо ліквідації наслідків аварії на внутрішньобудинковій мережі, повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку (п. 4.3. Договору).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

У зв`язку з вищезазначеним судом першої інстанції, на підставі вимог ст. 1166 ЦК України,зроблений обґрунтований висновок про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду саме з ТОВ «Сітісервіс-КР», як особи відповідальної за стан внутрішньо будинкових мереж.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що затоплення квартири відповідача сталось з причини перевищення допустимих норм тиску в трубопроводі, у зв`язку з чим відбувся прорив трубопроводу, що створює підстави для стягнення шкоди з КПТМ «Криворіжтепломережа», колегія суддів до уваги не бере, оскільки на відповідача як управителя покладено обов`язки по: здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством (п.2.2 Договору).

Згідно частини 2 статті 1192 ЦК Українирозмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно достатті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2статті 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що є доведеним з боку позивача вартість завданих збитків, згідно кошторису складеного ТОВ «Конструкт монтаж» складеного на момент пошкодження квартири, договірна ціна на ремонт квартири, що здійснюється в 2016 році становить 157 893, 27 грн, (Т.1 а.с.11 - 31 ).

Не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги, щодо незгоди з деякими видами робіт та матеріалів, необхідних для відновлення квартири позивача, а також невідповідність переліку елементів, що підлягають ремонту і заміні, які вказані у висновку експерта та відсутні в акті про залиття, оскільки незгода з кошторисом не є підставою для відмови в позові, крім того клопотань щодо проведення судово-будівельної експертизи, відповідачем не заявлялось.

Висновок ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» від 11.03.2019 року вартість проведення відновлювального ремонту (з податком на додану вартість) становить 248 800 грн. колегія суддів до уваги не бере, оскільки даний висновкок складено станом на 11.03.2019 року, а затоплення мало місце 21.10.2016 року.

Натомість колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо стягнення витрати на правничу допомогу без урахування пропорційності та співмірності.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), у постанові від 08 червня 2021 року у справа № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21).

В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір № 07/04-27 про надання юридичних послуг від 01.04.2019 року, Акт виконаних робіт ( наданих послуг) від 31.12.2019 року, в якому зазначено, що у період з 01.04.2019 року по 31.12.2019 року виконавець виконав роботи (надав юридичні послуги) у відповідності з вимогами договору на суму 225 000 грн. Відповідно до Акту виконаних робіт ( наданих послуг) від 29 травня 2020 року, у період з 01.01.2020 року по 29.05.2020 року виконавець виконав роботи (надав юридичні послуги) у відповідності з вимогами договору на суму: 125 000 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №17 від 04.04.2019 року, позивачем сплачено 75 000 гривень за договором 07/04-27 від 01.04.2019 року. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №21 від 27.09.2019 року , позивачем сплачено 75 000 гривень за договором 07/04-27 від 25.12.2019 року. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №27 від 04.04.2019 року , позивачем сплачено 75 000 гривень за договором 07/04-27 від 01.04.2019 року. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №04 від 25.01.2020 року , позивачем сплачено 75 000 гривень за договором 07/04-27 від 01.04.2019 року. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №11 від 29.05.2020 року , позивачем сплачено 50 000 гривень за договором 07/04-27 від 01.04.2019 року. (том 2 а.с.90-96).

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг за виконання робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Визначаючи суму стягнення з відповідача ТОВ «Сітісервіс КР» на відшкодування позивачу ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 350 000 грн, суд першої інстанції не взяв до уваги приписи ч.4 ст.137 ЦПК України щодо врахування співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката.

Крім того, як вбачається з Акту виконаних робіт ( наданих послуг) від 31.12.2019 року, в якому зазанчено, що у період з 01.04.2019 року по 31.12.2019 року виконавець виконав роботи (надав юридичні послуги) у відповідності з вимогами договору на суму: 225 000 грн.(том 2 а.с. 92)

Як вбачається з матеріалів справи судове засідання призначене на 25.03.2019 року знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого по справі Бутенко М.В. на лікарняному, справу відкладено на 19.06.2019 року, 19.06.2019 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_6 , судове засідання відкладено на 22.10.2019 року. У судовому засіданні від 22.10.2019 року приймали участь представник позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_7 судове засідання розпочате о 16:36:34 закінчено 16:58:16. (22 хв.), у справі оголошено перерву до 04.12.2019 року. У судовому засіданні від 04.12.2019 року приймали участь представник позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_7 судове засідання розпочате о 11:53:13 закінчено 11:56:52. (03 хв.),у справі оголошено переву до 27.02.2020 року.

Таким чином, представником позивача ОСОБА_2 у період з 01.04.2019 року по 31.12.2019 року витрачено часу на участь у судових засіданнях всього 25 хвилин, процесуальні документи у зазначений період адвокатом Усс Ю.В. до суду не подавались.

Відповідно до Акту виконаних робіт ( наданих послуг) від 29 травня 2020 року, у період з 01.01.2020 року по 29.05.2020 року виконавець виконав роботи (надав юридичні послуги) у відповідності з вимогами договору на суму: 125 000 грн. (том 2 а.с. 93)

Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи призначений на 27.02.2020 року відкладено на 26.03.2020 року, а судове засідання 26.03.2020 року вікладено на 18.06.2020 року, про що складено довідку.

Таким чином, представник позивача ОСОБА_2 у період з 01.01.2020 року по 29.05.2020 року участь у судових засіданнях не приймала, процесуальних документів не складала.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, приходить до висновку про те, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, витрати на правничу допомогу зазначену в актах виконаних робіт від 31.12.2019 року та від 29.05.2020 року, є невиправданими, зважаючи на те, що сума позовних вимог є меншою ніж витрати на правову допомогу.

Враховуючи викладені норми процесуального права, обставини справи та керуючись закріпленим статтею 11 ЦПК України принципом пропорційності у цивільному судочинстві, який включає в себе врахування: завдання цивільного судочинства,; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, колегія суддів, виходячи з вимог розумності та справедливості, приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Сітісервіс-КР» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні в частині розміру витрат на правничу допомогу, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІСЕРВІС - КР" на користь ОСОБА_1 , зі зменшенням цього розміру з 350 000, 00 грн. до 20 000 грн.

Керуючись ст. ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.381-384, ст.389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства зобмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.КривогоРогу Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року в частині розміру витрат на правничу допомогу стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІСЕРВІС - КР" на користь ОСОБА_1 змінити зменшивши цей розмір з 350 000, 00 грн. до 20 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2021 року.

Головуючий:

Судді: