Справа № 504/4237/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2021 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

за участю секретаря Коцар А.М.,

розглянувши заяву представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Звезділіної Полішко А.І. про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлани Володимирівни про визнання майна іпотекою банку, відновлення відомостей у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлани Володимирівни про визнання майна іпотекою банку, відновлення відомостей у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

13.07.2021 року через електронну пошту суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, що розташована на території АДРЕСА_1 , площею 0,0905 га, кадастровий номер :02:001:0568. В подальшому через канцелярію суду, представником позивача додатково було надано оригінал квитанції про сплату судового збору та витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухому майно.

Суддя Вінська Н.В. у період з 05.07.2021 по 29.07.2021 року включно перебувала у щорічній відпустці, вказана заява про забезпечення позову, була вручена судді Вінській Н.В. 02.08.2021 року.

У обґрунтування заяви зазначив, що 30.05.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір та у подальшому у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, банку було передано в іпотеку нерухому майно, а саме вищевказана земельна ділянка та житловий будинок загальною площею 162,3 кв.м., який розташований за тією ж адресою. Зазначає, що вказані предмети іпотеки на його думку були незаконно відчуженні ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка у подальшому перепродала їх ОСОБА_3 . Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.12.2017 року, вже накладався арешт на вищевказане нерухоме майно, однак ухвала була виконана лише в частині накладення арешту на житловий будинок, а в частині накладення арешту на земельну ділянку не виконана, через те, що в ухвалі суду власником земельної ділянки була вказана ОСОБА_2 , але 06.11.2017 року (майже за місяць до моменту звернення з заявою про забезпечення позову), земельна ділянка була відчужена на користь ОСОБА_3 . Вважає, що на даний час існують ризики того, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Також відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд критично відноситься до витягу з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не сприймає його, як доказ, який свідчить про те, що зазначена земельна ділянка на теперішній час належить ОСОБА_3 , оскільки дата формування витягу 16.04.2021 року, тобто подана зі спливом більш ніж трьох місяців з моменту її формування та на теперішній час може містити неактуальну (застарілу) інформацію.

Крім того, ухвалою суду від 08.12.2017 року накладено арешт на зазначену земельну ділянку, однак будь яких доказів, що ухвала в цій частині не була прийнята та виконана державним реєстратором, як на це вказує представник позивача, суду надано не було.

Суд критично відноситься до посилання представника позивача на виниклі ризики відчуження земельної ділянки, які на його думку виникли саме зараз, а не у грудні 2017 року, коли він фактично міг дізнатись про відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_3 , про що ним було зазначено у заяві про забезпечення позову.

Таким чином із урахуванням того, що представником позивача не було надано доказів, що на теперішній час земельна ділянка дійсно належить ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Крім того, слід зазначити, що порядок подання заяви про забезпечення позову через електронну пошту із використанням електронного цифрового підпису, не передбачена чинним процесуальним законодавством, оскільки надсилання процесуальних документів до суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Відповідно до ч.6 ст. 43 ЦПК України, процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/335/20 від 10.02.2021 року

Таким чином із урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Звезділіної Полішко А.І. про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у відповідності до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в 15 денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя: Н.В. Вінська