ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1938/21 Справа № 205/2700/20 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном та поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

16 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном та поділ спільного сумісного майна подружжя. Який було уточнено 18 вересня 2020 року.

03 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору удаваним правочином, визнання майна спільним сумісним та поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 повернуто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що він виконав умови ухвали про залишення його позову без руху, наполягав на тому, що його зустрічний позов стосується поділу майна між ним та ОСОБА_2

28 грудня 2020 року позивач ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Наголошувала на тому, що позови не є взаємопов`язаними, сторони є різними та їх спільний розгляд не є доцільним та взагалі можливим.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що первісний позов та зустрічний не взаємопов`язані і спільний їх розгляд є недоцільним, вимоги позовів не є взаємовиключними.

Колегія суддів не погоджується із таким висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За правилами ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої ст.193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику (ч.3 ст.194 цього Кодексу).

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову ( стаття 193 ЦПК України).

Частиною 2 ст.193 ЦПК України передбачено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову шляхом подання зустрічного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним. Взаємний зв`язок як умова для прийняття зустрічного позову має місце у випадку, якщо вимоги відповідача і позивача виникають з одних правовідносин і коли на обґрунтування тієї й іншої вимоги наводяться спільні факти.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном та поділ спільного сумісного майна подружжя та просила встановити факт спільного проживання з 01 січня 2004 року по 12 грудня 2013 року, визнавши спільною сумісною власністю автомобіль DODGE RAM VAN, телевізор, холодильник диван,гостинну модерн, кухню, м`ясорубку, чайник газову плиту, пральну машину, машинку для волосся, газову колонку.

ОСОБА_1 , звертаючись з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просив визнати договір дарування від 27 вересня 2016 року удаваним та застосувати до нього норми, що регулюють договір купівлі-продажу; визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном, поділити вказану квартиру визнавши за ним право власності на 1/2 її частину та визнати за ним право власності на 1/2 частину автомобіля Daewoo Lanos.

Колегія суддів звертає увагу на те, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Позови у даній справі є взаємопов`язаними, виникають із одних правовідносин і стосуються поділу майна, яке, на думку позивачів, є спільним сумісним майном подружжя.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо невзаємопов`язаності позовів.

Враховуючи, що зустрічна позовна заява відповідає вимогам ч.2 ст.193 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов помилково висновку про повернення зустрічної позовної заяви.

Виходячи з викладеного, колегія приходить до висновку про помилковість повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 та вважає доводи апеляційної скарги такими, що заслуговують на увагу.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу із порушенням наведених норм цивільного процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду спростовують, - суд апеляційної інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року скасувати та направити справу для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.