Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В СТ А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що з 29.07.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.10.2010 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано, та залишено доньку ОСОБА_3 при матері. Також, рішенням від 04.04.2018 року прийнято стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 ) аліменти у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Дане рішення по стягненню аліментів скасоване ухвалою суду від 18.06.2020 р.

24.06.2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зазначає, що відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню дітей та ухиляється від надання матеріальної допомоги.

Також зазначає, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Посилаючись на вказане позивачка просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо дітей: доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Мартинов Г.К. в судове засідання не з`явилися, однак представник надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, однак надав суду заяву, згідно якої заявлені позивачкою позовні вимоги визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутності.

Представник третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 заявлений до нього позов, відповідно до його заяви, визнав повністю, суд виходячи з вимог ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе вирішити виниклий між сторонами спір по суті у підготовчому судовому засіданні.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року, про що виконкомом Чопської міської ради у Закарпатської області було складено відповідний актовий запис № 36.

Від даного шлюбу у сторін народилася донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.10.2010 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 розірвано. Також, рішенням від 04.04.2018 року прийнято стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно до моменту досягнення дітьми повноліття. Дане рішення по стягненню аліментів скасоване ухвалою суду від 18.06.2020 р.

Встановлено, що після розірвання шлюбу, неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилися проживати разом зі своєї матір`ю, та знаходяться на повному її утриманні.

Крім того, встановлено, що відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню дітей та ухиляється від надання матеріальної допомоги, також ухиляється від своїх обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 22.01.2009 року та НОМЕР_2 від 18.02.2015 року.

Також встановлено факт ухилення батька від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою директора Чопської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 від 21.01.2020 року.

З долученої характеристики на ОСОБА_4 від 23.01.2020 року № 2 вбачається, що дитина відвідує заклад дошкільної освіти «Казка» з 19.09.2017 року. Вихованням хлопчика займається мати ОСОБА_1 , а також допомагає її мама. Батько, ОСОБА_6 , ніколи до садочка не приводив і не забирав, з вихователями щодо розвитку хлопчака не спілкувався, батьківських зборів та свят не відвідував.

У відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а батьки в свою чергу несуть відповідальність для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини

У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили, суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей, не піклується про них, не забезпечує їх матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи та беручи до уваги заяву відповідача про визнання позовних вимог, в інтересах майбутнього дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити та позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст.10,76-83,142,200,247,258,259,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.164,165СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради, про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо його дітей: неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено 30.03.2021 року.

Головуючий В.М. Малюк