Провадження №2/193/220/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

при секретарі судового засідання Хомич Н.О.,

за участі: представника позивача Сорокіна М.Ж.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мудраченка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

22.01.2021 до Софіївського районного суду надійшов позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК", за яким останній просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 30.01.2014, у розмірі 31 053,58 грн. та понесені ним судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 27.01.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін.

Ухвалою судді від 01 лютого 2021 року в задоволенні клопотання про огляд веб-сайту відмовлено.

Ухвалою від 01.03.2021 року задоволено клопотання представника відповідача про визнання явки обов`язковою представника АТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалою від 03.03.2021 року клопотання представника відповідача про витребування доказів, а саме розрахунку кредитної заборгованості ОСОБА_1 з зазначенням їх складової, кредитного ліміту та часу їх зміни.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, в розмірі 15000 грн., суму боргу у розмірі 31053,58 грн. вважають завищеною та необгрунтованою, оскільки вона містить у собі приховані відсотки та пеню, які договором (анкетою-заявою), яку він підписував не передбачено. ОСОБА_3 пояснив, що він справді отримував від банку кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн., активно користувався ним, знімаючи з картки кошти та загалом старався здійснювати погашення заборгованості, однак це відбувалося не завжди своєчасно та у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 30.01.2014 року відповідач підписав з АТ КБ «ПриватБанк», заяву про надання банківських послуг. Згідно змісту анкети заяви не можливо встановити, який саме вид картки було оформлено відповідачу, та не вказано суми кредитного ліміту.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Саме на підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 30.11.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 45350,98 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 31053,58 грн, в т.ч. заборгованості за поточним тілом кредиту 00,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 31053,58 грн. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 14297,40 грн.

Між тим, позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитом, що становить 31053,58 грн.

На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна": «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" (а.с.34), витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 35-62), розрахунок заборгованості (а.с. 21-30).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, він 30.01.2014 отримав картку за № НОМЕР_1 , з кредитним лімітом 15000, 00 грн., строк дії картки до 06/22 (а.с. 13)

Крім того, з вищевказаної довідки вбачається, що 01.08.2018 року було зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с. 31) .

З виписок про рух коштів з банківської карти відповідача видно, що після чергового збільшення кредитного ліміту позичальник користувався кредитними коштами, часткового погашав заборгованість за кредитом(а.с.21-30).

Тобто, зазначене свідчить про поінформованість позичальника про збільшення його кредитного ліміту, а активні дії щодо використання кредитних коштів про згоду на таке збільшення.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленомустаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що, при укладенні договору з відповідачем по справі, АТ КБ «ПриватБанк», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Нараховану позивачем заборгованість по кредиту у сумі 31053,58 грн., суд знаходить необгрунтованою, адже досліджений у судовому засданні розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 30.01.2014 (анкета-заява), не містить взагалі відомостей про розмір наданих коштів.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що виписка по рахунку відповідача не містить жодних даних щодо збільшення кредитного ліміту за межі 15000,00 грн., однак позивач одночасно просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у розмірі 31053,58 грн..

Крім того, слід наголосити на тому, що відповідач у судовому засіданні заперечував проти отримання саме такого розміру кредитних коштів, однак підтверджує факт отримання ним коштів у розмірі 15000 грн.

Сам же представник позивача у судовому засіданні не зміг надати чіткі пояснення з приводу складових заборгованості по кредиту.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 30.01.2014 знайшли підтвердження при судовому розгляді лише у розмірі 15000 грн., а тому вказаний позов підлягає задоволенню лише у такому розмірі.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача судові витрати понесені останнім на оплату судового збору, але пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки позов підлягає задоволенню лише на 48,3% від заявлених вимог, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1096,41 грн. судового збору.

Керуючись ст. 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 30 січня 2014 року, яка виникла станом на 30 листопада 2020 року у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 1 096 (одна тисяча дев`яносто шість) гривень 41 копійка.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, однак до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, така скарга може також подаватися до даного апеляційного суду і через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Дані позивача: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження: 49049, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2021 року.

Суддя О. В. Томинець