ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2038/20 Номер провадження 22-ц/814/899/21Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка»
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2021 року, постановлене суддею Городівським О.А. (повний текст складено 25 січня 2021 року),
у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:
21.10.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить скасувати наказ Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 01.10.2020 №1087 про звільнення згідно п.8 ст.36 КЗпП України, поновити його на посаді директора Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» та стягнути із роботодавця на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу із 02.10.2020 до дня поновлення на роботі, з розрахунку середньоденної заробітної плати в 727,40 грн.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2016 був прийнятий на посаду директора відокремленого структурного підрозділу Миргородського художньо-промислового коледжу імені Н.В. Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» за строковим трудовим договором (контрактом) на визначений термін із 16.05.2016 по 16.05.2021.
Наказом від 01.10.2020 №1087, підписаним проректором з науково-педагогічної роботи та економічного розвитку ОСОБА_2 , його звільнено із 01.10.2020 за невиконання умов контракту згідно підпункту 2 пункту 4.2 контракту №800 від 16.05.2016, з підстав, передбачених контрактом, згідно п.8 ст.36 КЗпП України. Висновок роботодавця про порушення умов контракту ґрунтується на результатах перевірки якості організації навчальної роботи в Миргородському художньо-промисловому коледжі імені ОСОБА_3 від 10.09.2020.

Своє звільнення із займаної посади вважає незаконним, здійсненим із грубим порушенням вимог трудового законодавства, а також положень контракту, оскільки відповідач неправомірно перебрав на себе повноваження центрального органу виконавчої влади у сфері освіти та науки щодо проведення аудиту та здійснення оцінювання якості освітньої діяльності закладу освіти. Вважає, що акт перевірки якості організації навчальної роботи в коледжі від 10.09.2020, як підстава для видання наказу про звільнення, - є нікчемним, так як складений із порушенням норм законодавства, яке регламентує проведення заходів державного нагляду та контролю, а сама перевірка (аудит) проводилася в період із 02.09.2020 по 10.09.2020 під час перебування позивача на лікарняному з 07.09.2020 по 16.09.2020. Крім того, під час звільнення він, ОСОБА_1 , брав участь у виборчому процесі і на нього поширювалися гарантії ч.2 ст.237 Виборчого кодексу України.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.01.2021 позов ОСОБА_1 до Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
Скасовано наказ Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» «Про звільнення ОСОБА_1 » №1087 від 01.10.2020.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора відокремленого структурного підрозділу Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка».

Стягнуто із Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 55 282,40 грн.

Стягнуто із Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» на користь держави судові витрати у сумі 2 522,40 грн.

Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що звільнення працівника проведено з істотним порушення норм законодавства про працю, що є підставою для скасування наказу роботодавця, поновлення позивача на займаній посаді з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому суд першої інстанції виходив з відсутності доказів визначення Статутом повноважень у посадових осіб університету по здійсненню аудиту (в тому числі внутрішнього недержавного) по наданню оцінки якості навчального процесу, контролю за належним провадженням фінансово-господарської діяльності відокремленого структурного підрозділу Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя. Тому виявлені в ході аудиту обставини не можуть слугувати допустимим доказом порушення ОСОБА_1 умов контракту та достатніми підставами для звільнення.

Також міськрайонний суд вказав, що при звільненні позивача не дотримані передбачені ст.237 Виборчого кодексу України гарантії щодо заборони під час виборчого процесу звільняти з роботи учасника виборчого процесу, яким був позивач, як кандидат в депутати, з ініціативи власника підприємства, установи, організації.

Окрім того, міськрайонний суд мотивував незаконність звільнення виданням наказу неуповноваженою особою, оскільки наказ про звільнення позивача видано не ректором університету, а проректором без підтвердження таких повноважень.

Відповідач - Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» із рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати й постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що порушення, які слугували підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, встановлені при перевірці якості організації навчальної роботи коледжу згідно акту перевірки від 10.09.2020, складеного на підставі наказу по університету від 31.08.2020 №185 «Про аудит діяльності Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» та оцінки якості навчального процесу зі змінами (наказ №192 від 01.09.2020).
Університет, самостійно створивши комісію, до складу якої входив проректор з науково-педагогічної роботи та економічного розвитку ОСОБА_2 , керуючись статутом, положенням про відокремлений структурний підрозділ Миргородський художньо-промисловий коледж імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», положенням про проведення внутрішнього аудиту відокремлених структурних підрозділів Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», що ухвалене протоколом Вченої ради №11 від 03.04.2020 та затверджене наказом ректора Університету №82 від 12.05.2020, здійснив перевірку відокремленого структурного підрозділу Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» на предмет дотримання останнім якості організації навчальної роботи, в тому числі перевірив та дослідив питання, що стосуються фінансово-господарської діяльності та з інших питань.
Посилаючись на п.п.6.3-6.5 статуту університету, доводить, що з метою належного виконання своїх статутних та контрактних обов`язків, ректор університету має право та зобов`язаний здійснювати внутрішній контроль над структурними підрозділами у сфері освітньої діяльності, в тому числі проводити внутрішній аудит структурного підрозділу.
Зазначає, що проведення внутрішнього аудиту структурних підрозділів університету також передбачено вимогами ч.ч.1,3 ст.26 Бюджетного Кодексу України, на виконання яких 27.12.2019 ректором затверджено стратегічний план діяльності з внутрішнього аудиту на 2019-2020 роки, а також операційний план діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік, яким передбачено проведення у ІІІ кварталі 2020 року внутрішнього аудиту у відокремленому структурному підрозділі Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» за період діяльності з 01.01.2019 по 2020 рік.
Вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що виявлені в ході аудиту обставини, не є належним доказом порушення ОСОБА_1 умов контракту, оскільки порушення пп.14, 16, п.2.3 контракту встановлені особою, що безпосередньо наділена повноваженнями щодо здійснення внутрішнього аудиту діяльності, в тому числі з питань, визначених у наказі університету №185 від 31.08.2020, та оцінки якості навчального процесу (зі змінами). Правомірність дій аудиту також підтверджується листом Міністерства освіти і науки України №1/11-1165 від 19.02.2021.
Наполягає, що позивач не повідомляв університет про реєстрацію в кандидати у депутати на місцевих виборах, в тому числі під час ознайомлення з наказом про звільнення, що, свідчить про його недобросовісну поведінку та створення штучних підстав для поновлення на роботі.
Спростовує висновки суду першої інстанції про загальновідомий та загальнодоступний характер інформації про місцеві вибори, оскільки рішення про реєстрацію ОСОБА_1 , як кандидата в депутати, оприлюднено на сайті міської ради вже після його звільнення із займаної посади, а саме, 23.10.2020, замість 26.09.2020, як того вимагає ст.227 Виборчого кодексу України.
Вважає некоректним посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 04.09.2019 №6-р(ІІ)/2019, як такого, що стосувалося конституційності положень ч.3 ст.40 КЗпП України, а не ст.237 Виборчого кодексу України.
Доводить, що гарантії, передбачені ч.2 ст.237 Виборчого кодексу України застосовуються у разі розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, визначених ст.ст.40, 41 КЗпП України, тоді як у спірних правовідносинах позивач звільнений за невиконання умов контракту п/п.2 п.4.2, згідно п.8 ст.36 КЗпП України. Указана підстава припинення трудового договору законодавцем не віднесена до підстав звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу ( п.4 ст.36 КЗпП України).
Просить застосувати за аналогією права до правовідносин, які виникають з приводу дотримання гарантій, передбачених ч.2 ст.237 Виборчого кодексу України, позицію Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №205/4196/16 згідно якої, у разі порушення гарантій, передбачених ч.3 ст.40 КЗпП України, негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності чи відпустки.
Зазначає, що згідно листа Миргородської міської територіальної виборчої комісії Миргородського району Полтавської області №01-19/1 від 18.02.2021, результати виборів оприлюднені на сайті міської ради 03.11.2020, а тому, якби позивач повідомив роботодавця про участь у місцевих виборах, він мав бути звільнений 19.11.2020.
Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та прийняв рішення з підстав, що не оспорювалися та визнавалися позивачем, зокрема, щодо правомірності підписання наказу про звільнення не ректором університету, а проректором з науково-педагогічної роботи та економічного розвитку, чиї повноваження, у тому числі призначати та звільняти працівників університету, підтверджуються довіреністю №15-10/1226 від 17.07.2020. Копію такої довіреності відповідач приєднує до апеляційної скарги та повідомляє, що в суді першої інстанції такий доказ не становив предмет дослідження, оскільки позивачем не ставилося питання щодо повноважності підписанта наказу про звільнення.
Наполягає, що під час проведення перевірки виявлені порушення, допущені позивачем, як директором коледжу, внаслідок невиконання умов контракту, викладені в Акті перевірки від 10.09.2020. Зокрема: неефективне використання коштів коледжу при виконанні завдань, визначених Положенням про коледж, включаючи здійснення видатків на утримання гуртожитків за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, надання матеріальної допомоги з підстав, що суперечать положенням колективного договору коледжу, встановлення та виплата надбавок і премій, всупереч встановленому законом порядку та за відсутності підстав, передбачених законодавством; перебування близьких осіб в прямому підпорядкуванні всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції»; не виконання державного замовлення щодо підготовки студентів; порушення вимог постанови Головного державного санітарного лікаря України від 22.08.2020 №50 «Про затвердження протиепідемічних заходів у закладах освіти на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)»; неподання звіту до університету про результати виконання умов контракту, Положення про коледж та дотримання чинного законодавства України у сфері діяльності коледжу.
Звертає увагу, що позивач частково погодився із порушеннями, що були описані в Акті перевірки та надав з цього приводу відповідні пояснення від 23.09.2020.
Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінки зазначеним порушенням умов контракту, обмежившись лише дослідженням правомірності проведення перевірки відокремленого структурного підрозділу. Встановлені порушення підтверджуються зібраними доказами, що беззаперечно підтверджують невиконання за контрактом своїх обов`язків з боку позивача, як законну підставу його звільнення із займаної посади.
До апеляційної скарги відповідачем додано копії статуту Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», затверджену наказом Міністерства освіти і науки України від 23.10.2019 №1329, положення про проведення внутрішнього аудиту відокремлених структурних підрозділів Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», затверджене наказом Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 12.05.2020 №82, наказів від 13.06.2019 №62а, від 01.09.2020 №192, стратегічного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2019-2021 роки, операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік, довіреності Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 17.07.2020 №15-10/1226, листа Міністерства освіти і науки України від 17.02.2021 №01-8/317, листа Миргородської міської територіальної виборчої комісії від 18.2.2021 №01-19/1.
24.03.2021 до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін. Звертає увагу, що на нього, як учасника виборчого процесу в якості кандидата в депутати, поширюється гарантія, передбачена ч.2 ст.237 Виборчого кодексу України, щодо заборони звільнення під час виборчого процесу.
24.03.2021 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача про залучення додаткових доказів, а саме, постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2021 по справі №541/140/21.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно контракту №800 від 16.05.2016, укладеного між Полтавським національним технічним університетом імені Юрія Кондратюка, в особі ректора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , останнього призначено на посаду директора Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка строком із 16.05.2016 по 16.05.2021./а.с.42-47 т.1/

Наказом Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 01.10.2020 №1087 ОСОБА_1 , директора відокремленого структурного підрозділу Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка звільнено із 01.10.2020 за невиконання умов контракту згідно пп.2 п.4.2 контракту №800 від 16.05.2016, з підстав, передбачених контрактом, п.8 ст.36 КЗпП України./а.с.9-10 т.1/

Відповідно до змісту наказу в якості підстави для звільнення зазначено, що директор Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка Дубина О.С. не виконав без поважних причин посадові обов`язки, покладені на нього трудовим договором (контрактом №800 від 16.05.2016) та Положенням про коледж. Невиконання посадових обов`язків, крім іншого виявилося в наступному: неефективне використання коштів коледжу при виконанні завдань, визначених Положенням про коледж, включаючи здійснення видатків на утримання гуртожитків за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, надання матеріальної допомоги з підстав, що суперечать положенням колективного договору коледжу, встановлення та виплат надбавок і премій, всупереч встановленому законом порядку та за відсутності підстав, передбачених законодавством; перебування близьких осіб в прямому підпорядкуванні всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції»; невиконання державного замовлення щодо підготовки студентів; порушення вимог постанови Головного державного санітарного лікаря України від 22.08.2020 №50 «Про затвердження протиепідемічних заходів у закладах освіти на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), неподання звіту до Університету про результати виконання умов контракту, Положення про коледж та дотримання чинного законодавства України у сфері діяльності коледжу.

Порушення посадових обов`язків директора коледжу відображені в Акті перевірки якості організації навчальної роботи Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя від 10.09.2020, складеному на виконання наказу від 31.08.2020 №185 «Про аудит діяльності Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка.

Вказаними порушеннями ОСОБА_1 вчинив невиконання умов контракту, зокрема положення п.п. 2, 7, 12, 14, 16, 17, 19 п.2.3 контракту №800 від 16.05.2016, п.5.2, 7.2 Положення про відокремлений структурний підрозділ Миргородський художньо-промисловий коледж імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», що є підставою для дострокового розірвання контракту з ініціативи університету відповідно до пп 2 п.4.2 контракту №800 від 16.05.2016. Вченою радою Університету винесено рішення від 30.09.2020 про надання ректору університету згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади директора коледжу. В якості підстав враховано застосовані до ОСОБА_1 заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани згідно наказу від 28.08.2020 №28с.в./а.с. 9-10 т.1/.

На день звільнення позивач брав участь у виборчому процесі, як кандидат в депутати, включений до єдиного виборчого списку та територіального виборчого списку територіального виборчого округу №2 з виборів депутатів Миргородської міської ради./а.с.8 т.1/

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на посаді директора МХПК ОСОБА_5 становить 727,40 грн., що підтверджується довідкою від 13.10.2020 №9./а.с.48 т.1/

Задовольняючи позовні вимоги, скасовуючи наказ про звільнення та поновлюючи ОСОБА_1 на посаді директора відокремленого структурного підрозділу Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано суду доказів визначення Статутом повноважень у посадових осіб університету по здійсненню аудиту (в тому числі внутрішнього недержавного) по наданню оцінки якості навчального процесу, контролю за належним провадженням фінансово-господарської діяльності відокремленого структурного підрозділу Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя. Тому виявлені в ході аудиту обставини не можуть слугувати допустимим доказом порушення ОСОБА_1 умов контракту та достатніми підставами для звільнення.

Також висновки міськрайонного суду вмотивовані тим, що відповідачем при звільненні позивача не дотримані передбачені ст.237 Виборчого кодексу України гарантії, згідно яких учасник виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації, тоді як ОСОБА_1 приймав участь у виборах, як кандидат в депутати, і така інформація є загальновідомою та загальнодоступною. Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ про звільнення позивача видано неповноважною особою, оскільки видано не ректором університету, а проректором без підтвердження таких повноважень.

Допущені порушення є підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на займаній посаді з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням п.2.8 Порядку №100.
Апеляційний суд із такими висновками районного суду в повній мірі погодитися не може, оскільки вони постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані положеннями статті 367 ЦПК України, частинами 1-3 якої визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до позиції Верховного Суду по справі №908/1908/19 від 16.12.2020, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, за аналогією права, у порядку ст.367 ЦПК України, незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про залучення додаткового доказу, а саме, постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2021 №541/140/21, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3 400,00 грн.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно частини третьої названої статті особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Однією з підстав припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом (п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України).

Контрактом №800 від 15.05.2016, укладеного між сторонами, розділом II, передбачені права та обов`язки сторін, зокрема, пунктом 2.3. визначено коло обов`язків позивача, як директора коледжу.

Згідно п.2.4 контракту, університет має право організовувати і проводити контроль виконання вимог контракту; вимагати від директора надання звіту про його діяльність на посаді у визначений строк, або достроково, якщо останній допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків, що викладені у п.2.3 цього контракту.

Як убачається із наказу №1087 від 01.10.2020 про звільнення позивача із займаної посади, підставою для звільнення стало невиконання ним без поважних причин посадових обов`язків, покладених на нього трудовим договором, зокрема п.п.2, 7,12, 14, 16, 17, 19 п.2.3 контракту №800 від 16.05.2016 та Положенням про коледж.

Порушення, які стали підставою для звільнення ОСОБА_1 , встановлені при перевірці діяльності Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя, яка проведена відповідно до наказу по університету від 31.08.2020 №185 «Про аудит діяльності Миргородського художньо-промислового коледжу імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» зі змінами відповідно до наказу №192 від 01.09.2020./а.с.86-87 т.2/
Під час проведення перевірки виявлені порушення, допущені позивачем, як директором коледжу, внаслідок невиконання умов контракту, що зафіксовані в Акті перевірки від 10.09.2020. Зокрема: неефективне використання коштів коледжу при виконанні завдань, визначених Положенням про коледж, включаючи здійснення видатків на утримання гуртожитків за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, надання матеріальної допомоги з підстав, що суперечать положенням колективного договору коледжу, встановлення та виплата надбавок і премій, всупереч встановленому законом порядку та за відсутності підстав, передбачених законодавством; перебування близьких осіб в прямому підпорядкуванні всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції»; не виконання державного замовлення щодо підготовки студентів; порушення вимог постанови Головного державного санітарного лікаря України від 22.08.2020 №50 «Про затвердження протиепідемічних заходів у закладах освіти на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)»; неподання звіту до університету про результати виконання умов контракту, Положення про коледж та дотримання чинного законодавства України у сфері діяльності коледжу./а.с.11-28 т.1/
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд визнає хибними висновки суду першої інстанції про те, що виявлені в ході аудиту обставини не можуть слугувати допустимим доказом порушення ОСОБА_1 умов контракту та достатніми підставами для звільнення.

По-перше, належне обґрунтування правомірності проведення вказаної перевірки (аудиту) викладено відповідачем у відзиві на позовну заяву. Законом не заборонено та університет має право на здійснення недержавного внутрішнього контролю над структурними підрозділами, а посилання в наказі про проведення аудиту №185 від 31.08.2020 на один із законів, що регулює питання проведення державного контролю (законів України "Про освіту", "Про фахову передвищу освіту"), не скасовує результатів перевірки та виявлених порушень у діяльності коледжу та позивача, як його директора.

По-друге, порушення, які виявлені під час перевірки, документально підтверджуються доданими до акту матеріалами. Крім того, сам позивач частково погодився із порушеннями, що були вказані в Акті перевірки від 10.09.2020 та надав з цього приводу відповідні пояснення, викладені в пояснювальній записці на ім`я ректора університету./а.с.31-41 т.1/ Сам факт проведення перевірки під час перебування позивача на лікарняному з 07.09.2020 по 16.09.2020 не впливає на результати перевірки та не спростовує встановлені в акті порушення.

По-третє, суд першої інстанції, констатуючи в оскаржуваному рішенні про ненадання відповідачем доказів визначення Статутом повноважень у посадових осіб університету по здійсненню аудиту (в тому числі внутрішнього недержавного) по наданню оцінки якості навчального процесу, контролю за належним провадженням фінансово-господарської діяльності відокремленого структурного підрозділу, не виконав встановлений ч.5 ст.12 ЦПК України процесуальний обов`язок суду щодо роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема, в даному випадку, щодо надання відповідачем повного змісту Статуту Університету для перевірки вказаних обставин./а.с.85-90 т.1/

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги вимоги ч.6 ст.95 ЦПК України, за змістом яких саме процесуальним обов`язком суду є належне дослідження поданого стороною доказу (у даному випадку змісту Статуту Університету), перевірка його положень, повнота та оцінка в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування.

На зазначене суд першої інстанції помилково уваги не звернув, та в порушення вказаних норм процесуального права за власною ініціативою не вирішив питання про витребування повного змісту Статуту Університету для перевірки вказаних обставин, не усунув сумнівів щодо посилань відповідача на його окремі положення, надавши перевагу доводам позивача щодонкправомірності проведення аудиту діяльності коледжу, що за наслідками призвело до хибних висновків суду.

Тоді, як наказ про проведення перевірки виданий ректором у межах його повноважень, визначених п.6.3, 6.4, 6.5 Статуту Університету, повний зміст якого надано відповідачем до апеляційної скарги, що з наведених вище підстав та у межах повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст.357 ЦПК України, колегією суддів приймається до уваги при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення./а.с.39 т.2/

Крім того, в університеті діє Положенням про проведення аудиту діяльності відокремлених структурних підрозділів Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», ухвалене протоколом Вченої ради №11 від 03.04.2020 і затверджене наказом ректора університету №82 від 12.05.2020, яким унормовані питання щодо проведення перевірки структурних підрозділів./а.с.81-85 т.2/

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що Університет, самостійно створивши комісію, до складу якої входив проректор з науково-педагогічної роботи та економічного розвитку ОСОБА_2 , керуючись статутом, положенням про відокремлений структурний підрозділ Миргородський художньо-промисловий коледж імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», положенням про проведення внутрішнього аудиту відокремлених структурних підрозділів Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», правомірно здійснив перевірку відокремленого структурного підрозділу Миргородський художньо-промисловий коледж імені М.В.Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» на предмет дотримання останнім якості організації навчальної роботи, в тому числі, перевірив та дослідив питання, що стосуються фінансово-господарської діяльності та з інших питань.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для звільнення позивача за невиконання умов контракту згідно пп2 п.4.2 контракту, за п.8 ст.36 КЗпП України наявні та належно підтверджені.
Щодо участі позивача у виборчому процесі та поширення на нього гарантій, передбачених ст.237 Виборчого кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.237 Виборчого кодексу України кандидат у депутати під час виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, командира військової частини (формування).

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як кандидат у депутати по округу №2 з виборів до Миргородської міської ради від Полтавської обласної організації політичної партії «Сила і честь»./а.с.8 т.1/
Доводи відповідача про те, що в порушення вимог ч.8 ст.227 Виборчого кодексу України рішення про реєстрацію кандидата в депутати, зокрема ОСОБА_1 , виборчою комісією розміщено на її офіційному веб-сайті не 26.09.2020, як того вимагав закон, а 23.10.2020, тобто вже після звільнення позивача, не спростовують висновку про те, що на ОСОБА_1 , як учасника виборчого процесу, поширюються гарантії, передбачені ч.2 ст.237 Виборчого кодексу України.
З огляду на те, що позивач підлягав звільненню з причин невиконання ним умов контракту, на підставах, передбачених контрактом, згідно п.8 ст.36 КЗпП України, тому порушення гарантії, передбаченої ч.2 ст.237 Виборчого кодексу України, слід усунути шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після завершення виборчого процесу.
Відповідно до ч.3 ст.196 Виборчого кодексу України виборчий процес завершується через 15 днів після офіційного оприлюднення результатів місцевих виборів у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як убачається із доданої до апеляційної скарги відповіді №01-19/1 від 18.02.2021 Миргородської міської територіальної виборчої комісії з виборів депутатів міської ради та міського голови, остання повідомила про те, що 03 листопада 2020 року на сайті Миргородської міської ради було офіційно оприлюднено результати з виборів депутатів Миргородської міської ради./а.с.109 т.1/
Відомості щодо оприлюднених результатів місцевих виборів були наявні на момент постановлення оскаржуваного рішення, але судом першої інстанції, у порушення вимог процесуального права щодо повного з`ясування обставин справи, указана інформація не перевірялася.
Разом із цим, враховуючи передбачені ч.2 ст.237 Виборчого кодексу України гарантії, необхідно застосовувати за аналогією права позицію Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №205/4196/16, згідно якої, у разі порушення гарантій, передбачених ч.3 ст.40 КЗпП України, негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності чи відпустки. Таким чином, позивач має бути звільнений із 19.11.2020.
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо заперечення поширення вказаних гарантій на позивача, який, окрім того,що не повідомив університет про реєстрацію в кандидати у депутати на місцевих виборах, в тому числі під час ознайомлення з наказом про звільнення, та висновки суду першої інстанції про загальновідомий і загальнодоступний характер інформації про місцеві вибори, оскільки рішення про реєстрацію ОСОБА_1 , як кандидата в депутати, оприлюднено на сайті міської ради вже після його звільнення із займаної посади, а саме, 23.10.2020, замість 26.09.2020, як того вимагає ст.227 Виборчого кодексу України.
Щодо належних повноважень особи, яка видала наказ про звільнення.
Апеляційний суд погоджується із доводами відповідача про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та прийняв рішення з підстав, які не оспорювалися та визнавалися позивачем, зокрема, щодо правомірності підписання наказу про звільнення не ректором університету, а проректором з науково-педагогічної роботи та економічного розвитку.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги приєднаний до апеляційної скарги доказ, а саме копію довіреності №15-10/1226 від 17.07.2020 , яка не була предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки позивачем не оспорювався наказ про звільнення з підстав його підписання не уповноваженою особою. Натомість, указана довіреність підтверджує повноваження проректора з науково-педагогічної роботи та економічного розвитку ОСОБА_2 на вчинення дій від імені Університету, в тому числі, призначати та звільняти працівників університету, директора навчально-наукового інституту, директора коледжу. /а.с.99-100 т.2/
Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, а саме, змінити дату звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після завершення виборчого процесу, тобто 19.11.2020.
Як наслідок зміни дати звільнення, відповідач має оплатити позивачу середній заробіток за період із 02.10.2020 по 19.11.2020 (35 робочих днів) із розрахунку 727,40 грн. середньоденного заробітку х 35 робочих днів, що складає 25 459,00 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог ОСОБА_1 , який звільнений від сплати судового збору при пред`явленні трьох вимог позову (17%), із Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» підлягають стягнення на користь держави 428,84 грн. судового збору за подачу позову; понесені Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» судові витрати за апеляційну скаргу в розмірі 3 140,38 грн. (3 783,60 грн. х 83%) слід компенсувати за рахунок держави. У іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Згідно ч.10 ст.141 ЦПК України, шляхом взаємозаліку понесених судових витрат, понесені Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» судові витрати за апеляційну скаргу в розмірі 2 711,54 грн. (3 140,38 грн. за апеляційну скаргу 428,84 грн. за подачу позову) слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ст.376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 згідно наказу №1087 від 01.10.2020 за невиконання умов контракту згідно пп.2 п.4.2 контракту №800 від 16.05.2016, з підстав, передбачених контрактом, п.8 ст.36 КЗпП України, з 01 жовтня 2020 року на 19 листопада 2020 року.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток в сумі 25 459,00 (двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн.
Судові витрати, понесені Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» по оплаті судового збору в розмірі 2 711,54 грн. компенсувати за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.03.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська