Справа № 331/4256/21
Провадження № 2/331/2318/2021
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

04 серпня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м.Запоріжжя Солодовніков Р.С., дослідивши на предмет дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», 3-ті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович, про визнання виконавчого напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя 03.08.2021 надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» (далі- відповідач), в якій просить на підставі ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, прихожу до висновку, що подана заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням статей 175,177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із ч.ч.5,6 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Відповідно до змісту позовних вимог, позивач просить визнати виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця, в даному виконавчому провадженні позивач виступає боржником. Разом з тим, вказаний виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору укладеного з позивачем.

Позивач не надав ні копію кредитного договору, ні копії виконавчого напису нотаріусу, правомірність якого позивач оспорює і просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява не мітить вжиті позивачем заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» позивач як сторона виконавчого провадження не позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, зняти копії, тощо, і на підтвердження обставин зазначених позивачем у позові надати суду копії оспорюваного акта (виконавчого напису нотаріуса), а також кредитного договору, стороною якого є позивач і на підставі якого вчинений виконавчий запис.

Позивачем судовий збір не сплачений. Як підставу звільнення від сплату судового збору зазначено ч.3 ст.23 Закону України « Про захист прав споживачів».

В порушення ч.4 ст.177 ЦПК України позивачем не додані документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, оскільки матеріали позову не містять відомостей і доказів на підставі чого виникла заборгованість, чи стосується зазначена заборгованість прав позивача як споживача послуг, а тому посилання у позові на те, що на правовідносини між сторонами поширюється законодавство про захист прав споживачів є передчасними.

Крім того, позивач вказав у позові про відсутність договорів між сторонами, що виключає наявності надання споживчих послуг.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року, судовий збір за подання заяви у справах позовного провадження немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2021 року встановлено в сумі 2270 гривень.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 908 гривень (2270х04) та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.

Реквізити для сплати судового збору в 2021 році:

Одержувач: ГУК у Запорізькій області/м.3апоріжжя Олександрівський район /22030101; ; Банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: № UА0008509, ККДБ 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)».

Щодо підсудності справи зазначається наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом із тим, відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржникафізичної особи, за місцезнаходженням боржникаюридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться: за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Зазначений висновок містить в постанові ВС від 29.10.2020 у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19).

Як випливає з матеріалів справи позивач подав позов за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, матеріали позовної заяви містять суперечливі дані про місце проживання (знаходження) позивача.

Так, позивач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що у Вознесенівсьому району м.Запоріжжя.

За даними реєстру виконавчих поводжень, на виконанні Комунарського ВДВС у місті Запоріжжя за місцем проживання боржника перебувають виконавчі провадження, зокрема про стягнення аліментів, що у Комунарському району м.Запоріжжя.

А також, протягом 2020-2021 років позивач притягувався до адміністративної відповідальності Великоновоселівським районним судом Донецької області, і відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.03.2021 ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, позивачем не надані докази того, що він дійсно проживає, працює або має майно у Жовтневому районі м.Запоріжжя.

За відсутності зазначених відомостей цивільна справа не віднесена до юрисдикції Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, а тому позов підлягає розгляду судом за зареєстрованим місцем проживання або роботи позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене позовну заяву необхідно залишено без руху із встановленням позивачу строку необхідного для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175,177,185, 258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу в строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху привести заяву у відповідність з вимогами статей 175,177 ЦПК України шляхом усунення вищевказаних недоліків, подання уточненої позовної заяви і надання підтвердження оплати судового збору.

3.Роз`яснити, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає зазначені вище вимоги, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

4.Копію ухвали надіслати позивачу.

5. Роз`яснити позивачу положення ч.ч. 2, 4, 8 ст. 83 та ч. 1 ст. 84 ЦПК України, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Р.С.Солодовніков