КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/13868/20

25 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року, про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Скрипки О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіз Огли про визнання протиправним і скасування приписів реєстратора та поновлення права власності,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіз Огли про визнання протиправним і скасування приписів реєстратора та поновлення права власності, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіз Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45216408 від 25.01.2019 13:22:21, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк»; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведення державної реєстрації права власності № 30006507 від 22.01.2019 про реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , здійсненої на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням з доказом отримання, договору кредиту № 40.29-48/263 від 03 липня 2007 року, іпотечний договір № 013/337-І від 03 липня 2007 року, передавального акту від 15 жовтня 2019 року; поновити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Також, у жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на квартиру, яка є предметом спору, заборонити відповідачу АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо квартири, а також заборонити акредитований суб`єктам державної реєстрації речових прав тощо вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири.

Заяву обґрунтовувала тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки існує реальний ризик відчуження квартири, яка на даний час належить на праві власності АТ «Альфа-Банк», та право власності якого оспорюється позивачем у даній справі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено частково.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на праві приватної власності за АТ «Альфа-Банк».

Заборонено акредитованим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі - державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, відповідач АТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року в частині задоволення заяви та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказував на те, що суд не мотивував з посиланням на належні та допустимі докази, у чому саме полягають дії АТ «Альфа-Банк» щодо предмету іпотеки, які можуть спричинити неможливість виконання рішення суду про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, у разі задоволення відповідних позовних вимог. Крім того, вказував на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що між вжитими оскаржуваною ухвалою заходами та позовними вимогами, на забезпечення яких вони вживаються, відсутній зв`язок, тобто, заходи забезпечення позову не відповідають позовним вимогам.

Посилався на те, що метою звернення позивачки до суду із заявою про забезпечення позову було створення перешкод Банку у його можливості розпоряджатися нерухомим майном, як законним власником такого майна, що є втручанням у право власності.

Зазначав, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вжив заходи забезпечення позову, що спричинило АТ «Альфа-Банк» необґрунтовані обмеження у його правах власності щодо нерухомого майна, оскільки доказів навіть наміру відчужувати нерухоме майно позивачем суду не надано, а отже було порушено гарантії, передбачені, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк», а ухвалу суду про забезпечення позову - без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Зазначала, що набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки є незаконним та вчинене з порушенням норм діючого законодавства, а саме Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскільки право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем, останній має можливість відчужити нерухоме майно, набуття права власності якого оспорює позивач, тому забезпечення позову у даній справі є необхідним для охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача під час розгляду справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим проводи розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачений статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіз Огли про визнання протиправним і скасування приписів реєстратора та поновлення права власності, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіз Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45216408 від 25.01.2019 13:22:21, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк»; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведення державної реєстрації права власності № 30006507 від 22.01.2019 про реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , здійсненої на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням з доказом отримання, договору кредиту № 40.29-48/263 від 03 липня 2007 року, іпотечний договір № 013/337-І від 03 липня 2007 року, передавального акту від 15 жовтня 2019 року; поновити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що дії кредитора щодо реєстрації права власності на квартиру в позасудовому порядку порушують її права, а набуття АТ «Альфа-Банк» права власності на предмет іпотеки є незаконним та підлягає скасуванню.

Згідно інформаційної довідки № 229173219 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - власником квартири АДРЕСА_3 являється АТ «Альфа-Банк».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивачка зазначила, що оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Банком зареєстровано право власності на спірну квартиру, тому в нього є всі можливості для розпорядження та вчинення дій щодо відчуження (перепродажу) даного об`єкта нерухомості на користь третіх осіб, що може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову, або може нівелюватися функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивачки.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивачки, вірно виходив із того, що єдиною підставою для забезпечення позову відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, а також з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права позивачки в разі встановлення неправомірних дій відповідачів, суд дійшов до правильного висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та забороною вчиняти дії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що надано достатньо доказів того, що захист прав, свобод та інтересів позивачки у зазначеній справі є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Вказане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У даному ж випадку вжиті заходи забезпечення позову є дієвою та оптимальною процесуальною дією, яка не дозволить АТ «Альфа-Банк» на час вирішення спору розпорядитися спірним майном, а також допоможе зберегти у незмінному стані як сам об`єкт спірної нерухомості так і коло осіб, що можуть претендувати на нього.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно фактично є обмеженням права власності (в частині права розпорядження майном), яке закріплене Конституцією України та нормами ЦК України, колегія суддів відхиляє, оскільки забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Таким чином, саме у зв`язку із наявністю підстав вважати, що АТ «Альфа-Банк» має можливості відчужити квартиру, судом і задоволено заяву про забезпечення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не мотивував з посиланням на належні та допустимі докази, у чому саме полягають дії АТ «Альфа-Банк» щодо предмету іпотеки, які можуть спричинити неможливість виконання рішення суду про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, у разі задоволення відповідних позовних вимог, колегія суддів відхиляє, оскільки застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження наміру відповідача АТ «Альфа-Банк» на відчужити квартиру, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не спростовують висновки суду про наявність у відповідача як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись квартирою, якщо не вжити заходи забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, оскільки апелянтом не спростовано такий висновок суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ухвала суду у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 березня 2021 року.

Головуючий: Судді: