ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________
Справа №636/1524/20
Провадження №2/636/376/21
25 березня 2021 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Оболєнської С.А.,
за участю секретаря Гамоліної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тесту АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 07.08.2006 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_2 , в розмірі 5363 грн 76 коп.
В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 07.08.2006 року ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини проживала ОСОБА_3
25.11.2018 року банком до Чугуївської державної нотаріальної контори направлена претензія кредитора.
26.12.2018 року з Чугуївської державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа заведена на підставі претензії.
30.09.2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.
Станом на 11.11.2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 5363,76 грн, яка складається з:
- 5042,17 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту;
- 321,59 грн нарахована пеня.
У зв`язку з чим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою від 18.08.2020 року справа прийнята до розгляду.
Від представника позивача разом з позовом надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.6,9).
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, що підтверджується зворотними повідомленнями, які містяться в матеріалах справи (а.с.107,110), відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.08.2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання останньою заяви, яка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання та інші платежі (а.с.20-38).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим відділом ДРАЦС по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 06, від 21.06.2017 року (а.с.41).
Позичальник ОСОБА_2 у повному обсязі не виконала взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором від 07 серпня 2006 року, станом на 11.11.2019 року заборгованість за спірним договором за розрахунками позивача склала 5363,76 грн (а.с.12-19).
26 жовтня 2018 року позивач направив претензію кредитора до Чугуївської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити інформацію стосовно звернення із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника; відомості про осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с.47).
Із зазначеної претензії не вбачається, коли копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 отримана банком.
Із копії листа Чугуївської державної нотаріальної контори від 28 листопада 2018 року встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в термін, передбачений ст.1270 ЦК України (шість місяців), спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Претензія банку зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ 28.11.2018 року за № 1795, на підставі якої заведена спадкова справа № 807/2018. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.48).
Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст.1281, 1282 ЦК України кредитор пред`явив вимоги до спадкоємця.
Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Так, згідно з ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 676/1958/16-ц.
Станом на 26 жовтня 2018 року позивач був обізнаний про смерть спадкодавця ОСОБА_2 , що вбачається з надісланої на адресу нотаріальної контори претензії кредитора (а.с.47). Лист нотаріальної контори банк отримав 26 грудня 2018 року (а.с.48), однак претензію відповідачу направив лише 10.09.2019 року, а позов, який надійшов до суду 27 квітня 2020 року, направлений поштою лише 15 квітня 2020 року (а.с.59).
Отже, суд вважає, що позивачем порушений строк, передбачений ст.1281 ЦК України, що є підставою для відмови у позові.
Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину.
Позивачем також не доведено факт отримання відповідачем майна спадкодавця та вартість даного майна для задоволення вимог кредитора.
Оскільки позивачем не було доведено факту передачі відповідачу як спадкоємцю в натурі спадкового майна чи наявність спадкового майна, на яке претендує спадкоємець, тому за таких обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України.
Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до с.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
В порушення вимог статті 81 ЦПК України позивач не надав жодних належних доказів на підтвердження своїх вимог.
Аналогічні правові висновки також містяться в Постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року, у справі № 6-2962цс16, в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2018 року № 14-53цс18.
Враховуючи наведені норми та обставини справи, встановлені судом, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємців боржника, встановлений ст.1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду.
Оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємців з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідача.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» несплаченої при житті спадкодавцем суми заборгованості по кредиту за договором № б/н від 07.08.2006 року в розмірі 5363,76 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 178, 223, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 .

Суддя: С.А. Оболєнська