Справа № 211/4194/15
Провадження № 4-с/211/30/21
У х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гіди О. С.,

при секретарі Мальнєвій В.С.,

за участю: скаржника ОСОБА_1 ,

за відсутності: державного виконавця Коломієць Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломієць Юлія Степанівна, про визнання протиправними дій та рішення державного виконавця щодо зняття арешту з банківського рахунку на пенсію по інвалідності 1 групи та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломієць Юлії Степанівни(далі по тексту державного виконавця) та просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця, що полягає у не знятті арешту з коштів боржника ОСОБА_1 в частині накладеного арешту на кошти такого боржника, що надійшли (надходять) на картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», як пенсія; зняти арешт з коштів боржника ОСОБА_1 в частині накладеного арешту на кошти такого боржника, що надійшли (надходять) на картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк»; стягнути з державного виконавця .

Скарга мотивована тим, що у провадженні державного виконавця перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 211/4194/15-ц від 19.10.2015, виданий Довгинцівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості.

Постановою державного виконавця від 06.05.2021 накладено арешт на його грошові кошти, що містяться на рахунках у банках, в тому числі у АТ КБ «ПриватБанк».

Зазначає, що у зв`язку з накладенням державним виконавцем арешту на його грошові кошти, що містяться на рахунку, він не може отримати пенсію, яка єєдиним джерелом його доходу.

На звернення із заявою про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», який відкритий на його ім`я та є рахунком для виплати пенсії, державний виконавець повідомила, що подані ним документи не свідчать про використання рахунку виключно для отримання пенсії або мають спеціальний режим використання, а також відсутні підстави передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з його коштів.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломієць Ю.С. надіслала на адресу суду відзив, в якому заперечує проти скарги ОСОБА_1 , просить суд визнати дії державного виконавця законними та відмовити скаржнику у скарзі на дії та рішення державного виконавця щодо зняття арешту з банківського рахунку на пенсію по інвалідності 1 групи та стягнення моральної шкоди у повному обсязі; відмовити у визнанні неправомірною та скасуванні постанови про арешт коштів боржника від 06.05.2021; відмовити у знятті арешту з рахунків; відмовити у стягненні з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги, викладені у скарзі, підтримав і просив їх задовольнити.

Державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломієць Ю.С. у судове засідання не з`явилася, про місце та час судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши думку скаржника, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2015 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено рішення у справі № 211/4194/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості за по оплаті за опалення та гаряче водопостачання в сумі 11 403 гривні 50 копійок та видано виконавчий лист.

На підставі вказаного виконавчого листу державний виконавець Коломієць Ю.С. постановами від 06.05.2021 відкрила виконавче провадження № 65338412 та наклала арешт на грошові кошти ОСОБА_1 на його рахунках.

20.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби з вимогою зняти арешт. Відповіддю Довгинцівський відділ ДВС відмовив скаржнику у знятті арешту у зв`язку з відсутністю законних підстав для зняття.

З довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААБ № 609109 від 15.11.2019 ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи з дитинства.

З довідки АТ «ПриватиБанк» вбачається, що ОСОБА_1 користується карткою НОМЕР_2 , на яку отримує соціальні виплати, та те, що на дану картку крім соціальних виплат може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення, до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

З установлених судом обставин вбачається, що постановою державного виконавця від 06.05.2021 накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_2 у АТ КБ «ПриватБанк», який відкритий на ім`я ОСОБА_1 та використовується для виплати йому соціальних виплат, та на який може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Із змісту постанови державного виконавця від 06.05.2021 про накладення арешту на кошти боржника вбачається, що державний виконавець визначила банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунок НОМЕР_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок таким, що має спеціальний режим використання, та кошти на ньому такими, на які Законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Доказів того, що зазначений рахунок відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмежувальним режимом використання, накладення арешту на кошти якого заборонено, матеріали справи не містять.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 50 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим законом; а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 50 цього Закону.

За таких обставин, рахунок НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти, на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу, тому у задоволені скарги слід відмовити.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/15-ц.

Отже, за таких обставин, суд не вбачає правових підстав для визнання дій державного виконавця Коломієць Ю.С. неправомірними, вважає, що державний виконавець діяла в межах чинного законодавства, тому підстав для зняття арешту з рахунку скаржника відсутні, у зв`язку з чим необхідно відмовити у задоволенні скарги в цій частині.

Також суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги в частині стягнення з державного виконавця на користь скаржника моральної шкоди, так як вона є похідною вимогою у разі задоволення вимог скаржника про визнання дій державного виконавця неправомірними та зняття арешту з рахунку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 259-261, 353-354, 450-451 ЦПК України, суд -

постановив:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О. С. Гіда.

Повний текст ухвали складений 06.08.2021.