Ухвала

03 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 519/224/19

провадження № 61-12729ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (за участю третьої особи - ОСОБА_4 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позов мотивовано тим, що 12 жовтня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, який 01 квітня 2016 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася спільна дитина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 дочці виповнилося 18 років, однак дочка навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на денній формі навчання і потребує коштів на своє утримання. Відповідач працює, має стабільний доход і може надавати дитині матеріальну допомогу. На підставі викладеного, ОСОБА_3 вважає, що розмір аліментів на дочку має скласти 1/4 частку доходів відповідача.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 21 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до кінця строку навчання, тобто до 30 червня 2022 року. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року Абзац другий резолютивної частини рішення Южного міського суду Одеської області від 21 вересня 2020 року змінено, викладено його у наступній редакції: «Стягнути аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) до кінця строку навчання ОСОБА_4 , тобто до 30 червня 2022 року ». В іншій частині судове рішення залишено без змін.

26 липня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на навчання, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалене у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (за участю третьої особи - ОСОБА_4 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев