Справа № 368/494/20
Провадження № 2/368/78/21
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"18" березня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області у складі: головуючого судді Кириченка В.І.,

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши в судовому засіданні м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Обухівська окружна прокуратура про відшкодування збитків шляхом покладення обов`язку не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою і у побудові паркану та моральної шкоди, заподіяних злочином,-

встановив :

ОСОБА_1 обґрунтувала позов тим, що 12.12.2019 року позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано заяву про злочин до ГУ НП в Київській області відносно сусіда - відповідача ОСОБА_2 який проживає АДРЕСА_1 який 6 квітня 2017 р. на їхній земельній ділянці в АДРЕСА_1 знищив НОМЕР_1 кущів полуниці,

09 квітня 2017 р. перекопав на їхній земельній ділянці: цибулю, моркву, часник, горох, які були посаджені весною 2017 р.

Сусід ОСОБА_2 робив помосту біля свого будинку і землю скидав на їхній паркан довжиною 20 метрів і знищив його.

Сусід ОСОБА_2 копав погреб, землю скидав на їхній паркан довжиною 20 метрів і підняв межу на висоту 1,5 (півтора) метри.

Сусід ОСОБА_2 на межі довжиною 100 (сто) метрів посадив дерева: сливи, дикий виноград, бузок, прикидав землею, скидає сміття, виливає фекалії і ми не в змозі поставити свій паркан.

Також обґрунтувала позов тим, що внаслідок злочинних дій відповідача позивач постійно перебуває в стані емоційної, психологічної напруженості, страху, відчаю, боячись що позбавить життя через що постійно зазнає глибоких психологічних страждань . Позивач просила суд не чинити перешкоди у користуванні межею земельної ділянки і у побудові потерпілими ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 паркану, а також стягнути з відповідача на її користь 212302 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що позов підтримує. В письмовій заяві від 16.09.2020 року ( а.с.74 -75 ) зазначила, що моральна шкода спричинена відповідачем який умисно знищив дерев`яний паркан, , прикидав землею, сміттям чим вчинив злочин по ст.194 ч.1 КК України. В письмових поясненнях від 18.03.2021 року вказала, що відповідач порушив державні будівельні норми які передбачають, що відстань від межі суміжної земельної ділянки до стовбурів дерев які висаджуються має бути від 4 м. до 6 м. в залежності від величини крони , але не менше Ѕ діаметра крони дерев, а до кущів - 1 м.

Відповідач ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, позивач не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, а тому проведено заочний розгляд справи.

Судом встановлено , що власником житлового будинку в АДРЕСА_2 до прийняття постанови Верховною Радою України №3650 « Про утворення та ліквідацію районів» ) Київської області є ОСОБА_3 який по договору купівлі - продажу від 20.01.2012 року і згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 20.01.2012 року купив житловий будинок який розміщений на земельній ділянці площею 0,074 га , з кадастровим номером - :01:372:0030 яка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю , виданого 1.04.1999 року і в цьому договорі сторони договору зазначили, що вказана земельна ділянка буде предметом окремого договору купівлі - продажу між ними після оформлення продавцем необхідних для цього документів, але не пізніше 1 березня 2012 року.

12.12.2019 року позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано заяву про злочин до ГУ НП в Київській області відносно сусіда - відповідача ОСОБА_2 який проживає АДРЕСА_1 який 6 квітня 2017 р. на їхній земельній ділянці в АДРЕСА_2 знищив НОМЕР_1 кущів полуниці,

09 квітня 2017 р. перекопав на їхній земельній ділянці: цибулю, моркву, часник, горох, які були посаджені весною 2017 р.

Сусід ОСОБА_2 робив помосту біля свого будинку і землю скидав на їхній паркан довжиною 20 метрів і знищив його.

Сусід ОСОБА_2 копав погреб, землю скидав на їхній паркан довжиною 20 метрів і підняв межу на висоту 1,5 (півтора) метри.

Сусід ОСОБА_2 на межі довжиною 100 (сто) метрів посадив дерева: сливи, дикий виноград, бузок, прикидав землею, скидає сміття, виливає фекалії і ми не в змозі поставити свій паркан .

Відповідно до ст.383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Позивач має право проживати в житловому будинку в АДРЕСА_2 зі згоди власника ОСОБА_3 та користуватись земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських споруд який таку згоду дав, що підтверджується тим, що 12.12.2019 року позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано заяву про злочин до ГУ НП в Київській області відносно сусіда - відповідача ОСОБА_2 який проживає АДРЕСА_1 про неправомірні дії відповідача на їхній земельній ділянці.

Згідно ст.158 ч.ч.1, 2 ЗК України передбачено:

1. Земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

2. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно ст.126 ЗК України станом на 20.01.2012 року передбачено :

1. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

2. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

б) свідоцтвом про право на спадщину.

6. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

У разі набуття права власності на земельну ділянку кількома набувачами або у разі відсутності на відповідному державному акті місця для проставлення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку набувачеві або відчужувачеві земельної ділянки протягом 30 календарних днів з дня подання ним до органу, який здійснює видачу зазначеного акта, документів, передбачених законодавством, видається державний акт на право власності на земельну ділянку.

Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа.

Згідно ст.103 ЗК України передбачено:

1. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно ст.105 ЗК України передбачено:

У випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Згідно ст.106 ЗК України передбачено:

1. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

2. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно ст.109 ЗК України передбачено:

1. Дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах.

2. Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах.

3. Сусід, який вимагає ліквідації дерев, які стоять на спільній межі, повинен один нести витрати на ліквідацію дерев, якщо інший сусід відмовляється від своїх прав на дерева.

4. Вимога на ліквідацію дерев (кущів) виключається, якщо вони служать межовими знаками і залежно від обставин не можуть бути замінені іншими межовими знаками.

У позивача є земельний спір з ОСОБА_2 щодо добросусідських відносин в якому підлягає доказуванню позивачем про наявність межових знаків між сусідніми земельними ділянками які не зникли і не перемістились відповідно до технічної документації при виготовленні Державного акту на право приватної власності на землю , виданого 1.04.1999 року для послідуючого доказування позивачем, що на земельній ділянці якою користується позивач, знищено кущі полуниці, перекопано цибулю, моркву, часник, горох, скидано на паркан землю і знищено паркан та піднято межу на висоту 1,5 метри, посаджено на межі довжиною 100 (сто) метрів сливи, дикий виноград, бузок, прикидано землею межу , скидає сміття, виливає фекалії.

Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України позивач не довела ті обставини, на які посилається як на підставу свої вимог, так як надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин: що ОСОБА_3 у зв`язку з купівлею житлового будинку отримав Державний акт на право приватної власності на землю який видано 1.04.1999 року і знає він та позивач в яких межах до ОСОБА_3 перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,074 га , з кадастровим номером - :01:372:0030; про наявність факту та конкретне місце розташування знищених кущів полуниці відносно межі сусідніх земельних ділянок та їх кількості; про наявність факту та конкретне місце розташування перекопаної цибулі, моркви, часнику, гороху відносно межі сусідніх земельних ділянок; про наявність факту скидання на паркан землі і знищення паркану та підняття межі на висоту 1,5 метри з прив`язкою до межі; про наявність на межі довжиною 100 (сто) метрів слив, дикого винограду, бузку, прикидання землею межі, скидає сміття, виливання фекалій з прив`язкою до межі.

Позивач надала суду копію заяви звернення до поліції від 12.12.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності по ст.194 ч.1 КК України, витяг з ЄРДР від 16.01.2019 року по ст. 194 ч.1 КК України, ухвали слідчого судді від 19.12.2018 року про зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР по заяві від 12.12.2018 року, витяг з ЄРДР від 18.12.2018 року по ст.364 ч.1 КК України відносно слідчих та заяви про цей злочин , витяг з ЄРДР від 1.03.2019 року відносно працівників прокуратури по ст. 364 КК України, витяг з ЄРДР від 13.02.2019 року відносно працівників поліції по ст. 364 ч.2 КК України, заяви до поліції від 27.04.2018 року про скоєння злочину працівниками сільської ради по ст.364 ч.2 КК України , пам`ятки про процесуальні права позивача у кримінальних провадженнях. Вказані документи не є допустимими доказами вчинення злочину відповідачем, а саме умисного знищення або пошкодження майна потерпілої, так як не є вироком суду чи іншим рішенням про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Стаття 152. Способи захисту прав на земельні ділянки

Відповідно до ст. 152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Тому відсутні підстави рішенням суду покласти обов`язок на відповідача не чинити перешкоди у користуванні межею земельної ділянки і у побудові паркану .

Відповідно до ст.23 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так як не доведено порушення прав позивача відповідачем то позивач не має права на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23 ч.1 ЦК України і у задоволенні позову відмовити повністю.

При обґрунтуванні відшкодування моральної шкоди позивач послалась на рішення Європейського суду з прав людини про порушення державою прав людини в справі « Ромашов проти України» де заявник скаржився на невиконання державними органами в установлений термін рішення та судового рішення . В справі « Чумак проти України» де заявник стверджував, зокрема, що постанова суду про розгін організованого ним «пікету» та заборону проведення подальших пікетів Організацією, головою якої він був, була незаконною і несправедливою, та що в нього не було ефективного засобу юридичного захисту щодо цієї скарги. В справі « Басюк проти України» де заявник скаржився на те, що розслідування за фактом смерті його доньки було тривалим і неефективним. В справі « Рисовський проти України» де заявник скаржився на невиконання рішення суду, скасування рішення суду . В справі «Антоненков та інші проти України» де заявники скаржились на надмірну тривалість кримінального провадження проти них. У позивач спір з фізичною особою а не з державними органами, а тому вказана практика Європейського суду з прав людини не може бути врахована судом в цій цивільній справі.

Відповідно вимог ст. 177 ч.4 ЦПК України позивачем не додано документи, що підтверджують сплату судового збору по вимогах про відшкодування моральної шкоди в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 840,80 грн. Посилання позивача на ст. 3 ч.2 п.13 ЗУ "Про судовий збір", що судовий збір не справляється є помилковим, так як позивач обгрунтовує спричинення моральної шкоди на суму 212302 грн. злочинними діями ОСОБА_2 з якого просить стягнути, а не незаконними діями органу досудового розслідування чи прокурора з яких позивч не просила стягнути конкретних сум у відшкодування моральної шкоди. Тому на підставі ст.141 ч.1 ЦПК України стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн. на рахунок Отримувач коштів: КагарУК/м.Кагарлик/22030101;ККДБ:22030101;Код (ЄДРПОУ): 37341907; рахунок отримувача: UA6010324; Код класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Керуючись ст.ст. 23 ч.1, 383 ч.1, 103, 105, 106, 109, 126, 152, 158 ЗК України, ст.ст. 12, 81, 89, 263-265 , 280, 281 ЦПК України,суд,-

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 ) рнокпп: НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн. на рахунок Отримувач коштів: КагарУК/м.Кагарлик/22030101;ККДБ:22030101;Код (ЄДРПОУ): 37341907; рахунок отримувача: UA6010324; Код класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем подається до суду апеляційної інстанції через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 26.03.2021 року.

Суддя В.І. Кириченко