Справа № 426/1635/21
РІШЕННЯ

іменем України

04 серпня 2021 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернишової О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Хомякова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийчиської сільської ради Сватівського району Луганської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю,-

встановив:

В інтересах заявника ОСОБА_1 до суду звернувся із заявою її представник адвокат Хомяков М.В., в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років. У період з 01 березня 2012 року і по день відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 у житловому будинку, АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 19.03.2018 р., актовий запис 156.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної спадкодавцеві на праві власності земельної ділянки площею 6.7500га. призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 084695 від 12.10.2005р.

Садкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України повинна була бути його дружина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Проте, задовго до відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про її смерть.

Оскільки на час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_2 не мав інших близьких родичів, які б входили до числа спадкоємців за законом перших, трьох черг, то єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом, відповідно до ст.1264 ЦК України, є позивач ОСОБА_1 , оскільки вона спільно з спадкодавцем проживали більше ніж 5 років однією сім`єю.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину, шляхом особистої подачі заяви до нотаріальної контори, про що свідчить нотаріально посвідчена її копія від 11.09.2018р.

На підставі вищевикладеного, Першою Сватівською державною нотаріальною конторою була відкрита у нотаріуса спадкова справа за № 360/2018, у спадковому реєстрі № 63008327, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53346617 від 18.09.2018р.

Спадкоємців за заповітом не існує, що може бути підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 53344000 від 18.09.20 і 8р.

На даний час, після спливу строку на прийняття спадщини, позивач звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, проте у вчиненні нотаріальної дії Сватівською ДНК було відмовлено, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.04.2021 р. за № 473/02-3 1.

При таких обставинах вважає, що для набуття права на спадкування за законом на необхідне встановлення юридичного факту - факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт постійного проживання однією сім`єю на протязі більше як 5 років та ведення у цей період часу спільного господарства зі спадкодавцем, підтверджується наступними обставинами.

Так, на початку березня 2012 року, без зміни реєстрації свого проживання - с. Кривошиївка Сватівського району, позивач переїхала за адресою: АДРЕСА_2 до своєї рідної бабусі - ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_2 , які на той час мали похилий вік та вже потребували сторонньої допомоги та догляду.

Сімейні відносини між зазначеними особами ґрунтувались на кровній спорідненості позивача з ОСОБА_3 та на підставі шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про що свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_1 , свідоцтво про народження батька позивача - ОСОБА_4 , який був сином ОСОБА_3 та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та підтвердження дошлюбного прізвища. Крім того, заявник завжди сприймала ОСОБА_2 своїм дідом, якого знала з дитинства.

Одночасно з переїздом, за новим місцем проживання з 1 березня 2012 року позивач працевлаштувалась до Фермерського господарства «Новагросвіт» с. Куземівка Сватівського, де отримувала постійний дохід який у подальшому вкладався до загального сімейного бюджету.

Таким чином, з 01 березня 2012 року, позивач разом з зазначеними особами стали проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним бюджетом, побутом, мали взаємні права та обов`язки, які притаманні сімейним стосункам.

Вказані обставини можуть бути підтверджені свідками, довідкою Коломийчиської сільської ради Сватівського району за № 02-25/254 від 13.04.2021р. про місце проживання ОСОБА_1 та ведення спільного господарства разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , довідкою ФГ «Новагросвіт» № 58 від 27.04.2021р. про період роботи заявника у господарстві .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

Після її смерті, позивач разом з ОСОБА_2 прийняли рішення про переїзд до м. Сватове у зв`язку зі зміною місця роботи заявника та необхідністю подальшого догляду за спадкодавцем, який на той період часу потребував сторонньої допомоги.

З грудня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без зміни реєстрації постійного проживання, стали проживати однією сім`єю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 на умовах оренди житлового приміщення з подальшим укладанням договору купівлі- продажу.

Факт виїзду з с. Підкуйчанськ Сватівського району у грудні 2013 року до м. Сватове підтверджується довідкою Коломийчиської сільської ради Сватівського району за № 02-25/254 від 13.04.2021р.

Обставини спільного проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем у період з грудня 2013 року та по день його смерті у м. Сватове - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме ведення спільного господарства, спільного харчування, наявність спільного бюджету несення витрат по утриманню житла, придбання речей домашнього вжитку, ліків та існування взаємних прав та обов`язків, які притаманні сімейним стосункам можуть бути підтверджені свідками.

З вище зазначеного випливає, що з 01 березня 2012 року безперервно та по день відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 проживала разом в спадкодавцем однією сім`єю більше ніж 5 років.

У зазначений період спільного проживання позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою та не мала іншої сім`ї.

Також, поховання ОСОБА_2 здійснено позивачем.

Просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю понад п`ять років, у період з 01 березня 2012 року і по день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , у житловому будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Хомяков М.В. позовну заяву підтримали з підстав, зазначених у ній.

Представник відповідача - Коломийчиської сільської ради Сватівського району Луганської області до суду не з`явися, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі (а.с.55,65).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона товаришує із позивачкою. Раніше вони проживали на одній вулиці по сусідству із позивачкою та познайомились із нею у 2013 році. Вона (свідок) часто бувала у гостях у позивачки, спілкувались з нею та їй відомо, що в даному будинку ще проживала дитина позивачки та її дідусь. Чи рідний дідусь чи ні їй невідомо, однак вони один до одного звертались дідусь та онучка. Їй відомо, що вони вели спільно господарство, готували їжу по черзі, позивачка здійснювала догляд за дідусем.

Допитана в судовому засідання як свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є матір`ю позивачки. Коли її донька, тобто позивачка народилась, то її бабуся ОСОБА_3 вже проживали разом з ОСОБА_2 , позивачка з малечку часто жила у бабусі з ОСОБА_2 , якого вона з дитинства називала своїм дідусем. В 2012 році, коли її бабуся та ОСОБА_2 потребували допомоги, її донька (позивачка) переїхала до них та стала з ними спільно проживати та допомагати по господарству, влаштувалась там на роботу у с. Підкуйчаськ. В цьому селі позивачка прожила 1 рік до смерті бабусі ОСОБА_3 . А після її смерті, забрала дідуся ОСОБА_2 та переїхала до м. Сватове, де винаймала будинок по АДРЕСА_1 . Даний будинок вона спочатку винаймала з подальшим викупом. В подальшому вона (свідок) викупила цей будинок для доньки. В зв`язку з тим, що у будинку вони з дідусем проживали на мовах договору оренди, власниця будинку дозволила зареєструватись лише позивачці з дитиною, щоб та могла дитину оформити до дитячого садка. Її донька з ОСОБА_2 проживали весь це час разом, донька готувала їжу та доглядала ОСОБА_2 , а після смерті здійснила його поховання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона була власницею будинку АДРЕСА_1 . Наприкінці 2013 року позивачка разом з дідусем приїхали до м. Сватове та звернулись до неї з проханням орендувати у неї будинок з подальшим викупом. Під час оренди будинку вона часто відвідувала родину позивачки та бачила, що дійсно в цьому будинку проживала позивач разом зі своїм дідусем. Чи рідний був їй дідусь їй невідомо, однак відношення було як до рідної. Пізніше матір позивачки викупила у неї цей будинок. Дідусь помер в цьому ж будинку приблизно в 2018 році.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представник та свідків, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 19.03.2018 р., актовий запис 156 (а.с.5).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності земельної ділянки. Площею 6,7500 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 084695 від 12.10.2005р (а.с.11).

Дружина спадкодавця ОСОБА_3 померла до смерті свого чоловіка, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про одруження та про її смерть (а.с.6,7).

Спільні сімейні відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 18 червня 2011 року виданого виконавчим комітетом Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області, актовий запис №1 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09 грудня 2013 року виданого виконавчим комітетом Куземівської сільської ради, дружина спадкодавця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Згідно довідки виконкому Коломийчиської сільської ради Сватівського району Луганської області №02-25/254 від 13.04.2021 року, з 2012 року позивач ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації місця проживання та вели спільне господарство, а також після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 виїхали на постійне місце проживання до м. Сватове, останній при цьому не змінив реєстрацію місця проживання (а.с.8).

Як зазначено в домовій книзі для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , серед переліку зареєстрованих осіб значиться позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.24-26).

Відповідно до довідки ФГ «Новагросвіт» №58 від 27.04.2021 р. зазначено, що ОСОБА_1 в період з 01 березня 2012 року по 20 листопада 2012 року працювала у структурному підрозділі ФГ «Новагросвіт» у с.Куземівка Сватівського району на посаді обліковець за цивільно-правовим договором (а.с.9).

Інформація щодо поховання позивачем ОСОБА_1 спадкодавця ОСОБА_2 підтверджується довідкою ФГ «Новоагросвіт» №56 від 27.04.2021р., в якій повідомляється, що після смерті орендодавця ФГ «Новагросвіт» ОСОБА_2 до господарства звернулася його онука ОСОБА_1 із заявою про надання матеріальної допомоги на поховання діда та отримала від господарства на поховання гроші у розмірі 4 000 грн. (а.с.9).

11 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Першої Сватівської Державної нотаріальної контори Луганської області із заявою про заведення спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 , якою підтверджується, що позивач в встановлений законом строк прийняла спадщину (а.с.12)

На підставі вище зазначеної заяви, Першою Сватівською державною нотаріальною конторою була відкрита у нотаріуса спадкова справа за № 360/2018, у спадковому реєстрі № 63008327 що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53346617 від 18.09.2018р. (а.с.12,16).

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 53344000 від 18.09.2018 року, спадкоємців за заповітом не існує. (а.с.17).

Згідно заяви ОСОБА_1 до Першої Сватівської Державної нотаріальної контори Луганської області, нотаріусом Власовим О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій на підставі відсутності у ОСОБА_1 документів, які підтверджують родинні відносини з померлим ОСОБА_2 (а.с.18,19).

Судом встановлено, що сімейні відносини між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ґрунтувались на кровній спорідненості та на підставі шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про що свідчить: свідоцтво про народження позивача ОСОБА_1 , в якому батьком вказаний ОСОБА_9 (а.с.21); свідоцтво про народження батька ОСОБА_9 , де зазначена мати ОСОБА_10 (а.с.23); витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, в якому зазначено дошлюбне прізвище ОСОБА_3 , як « ОСОБА_11 » (а.с.20).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 28.09.1999 р. батько позивача, ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.22).

Додатні до позовної заяви докази, також підтверджується матеріалами спадкової справи №360/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 надані Першою Сватівською ДНК (а.с.79-93).

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до вимогст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання позивача разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймаючи до уваги, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 76-81, 95, 263-265, 293-294, 315-319, 354 ЦПК України,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Коломийчиської сільської ради Сватівського району Луганської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю понад п`ять років, у період з 01 березня 2012 року і по день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06 серпня 2021 року.

Суддя Ю.В. Крива