Справа № 496/3591/19
Провадження № 2/496/278/21
У Х В А Л А

28 липня 2021 рокуБіляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області клопотання представника відповідача про скасування арешту у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та визнання майна спільним, визнання фактичних шлюбних відносин, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться вищевказана справа.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування арешту, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2019 року по справі 496/3418/19 у виді накладення арешту на будинок, АДРЕСА_1 , загальною площею 228 кв.м., житловою площею 106.7 кв.м., який належить їй на праві власності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06вересня 2019 року по справі 496/3418/19, заяву представника заявника, ОСОБА_3 - адвоката Підопригори Є.М., про забезпечення позову до подання позовної заяви - задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 228 кв.м., житловою площею 106.7 кв.м., який зареєстрований за ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилався на те, що він та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, вели спільне господарство. За цей час у них народилася дитина та вони придбали земельну ділянку, на якій збудували житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 228 кв.м., житловою площею 106.7 кв.м. 20серпня 2019 року ОСОБА_1 розірвала стосунки з ОСОБА_3 та вигнала його з будинку. На момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 існував майновий спір щодо земельної ділянки та житлового будинку та існувала загроза того, що ОСОБА_1 може здійснити відчуження житлового будинку у зв`язку із тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вона є власником даного житлового будинку та не знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Дана обставина давала ОСОБА_1 змогу здійснити відчуження житлового будинку, що у подальшому могло ускладнити виконання судового рішення щодо розподілу спільного майна. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 15 жовтня 2019 року за вищевказаною цивільної справою відкрито загальне позовне провадження, та на даний час перебуває у провадженні судді Галич О.П. 22 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції - зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що позивачем було навмисно приховано від суду під час розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви. Отже, сама позовна вимога після уточнення позовних вимог та подана до суду заява про забезпечення позову до подання позовної заяви щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1 у період з 2008 року по серпень 2019 року, суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_4 був розірваний лише 22 січня 2013 року. У зв`язку з викладеним, відповідач звернулася до суду з вказаною заявою.

Відповідач та її представник у підготовчому судовому засіданні підтримали подану заяву.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.

Суд, дослідивши заяву про скасування заходів забезпечення позову, матеріали додані до неї та матеріали справи, вважає що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати факт проживання однією сім`єю позивача та відповідача; визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільним майно позивача та відповідача; розділити вказаний будинок по Ѕ частині кожному.

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2019 року було накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 75)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є - ОСОБА_1 та на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2019 року Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відносно вказаного будинку було застосовано обтяження у вигляді арешту. (а.с. 76-77)

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі. Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Пунктом 4 цієї Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час забезпечення позову судом було враховано, що предметом майбутнього спору, згідно заяви ОСОБА_3 , є визнання житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільним майно позивача та відповідача; розділення вказаного будинку по Ѕ частині кожному. Таким чином, заходи забезпечення позову вжиті судом є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим суд враховує, що на теперішній час позовна заява перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, а матеріали справи не містять в собі об`єктивних доказів того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Окрім іншого, заявник просить скасувати арешт з будинку, який є предметом позову і у разі скасування арешту, ОСОБА_1 матиме змогу розпорядитися будинком на власний розсуд, оскільки вона є його власником.

На думку суду, скасування заходів забезпечення позову, на даній стадії судового розгляду, може, в залежності від прийнятого судового рішення, утруднити його виконання, або зробити виконання судового рішення неможливим, так, у разі задоволення позову, вказаний будинок має бути поділений між сторонами.

Суд вважає, що клопотання заявника про скасування арешту є передчасним, підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст.158 ЦПК України, відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 158,197 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про скасування арешту у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та визнання майна спільним, визнання фактичних шлюбних відносин - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 02 серпня 2021 року.

Суддя О.П. Галич