Справа № 314/89/21
Провадження № 2/314/578/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/89/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов заявника виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 16.12.2020, ОСОБА_2 з 2019 року за вказаною адресою не проживає. Відповідач не приймає участі в утриманні житла, комунальні платежі не сплачує, позивачка позбавлена можливості оформити субсидію. У зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду і просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку.

Ухвалою суду від 23.02.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

За таких підстав, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачці на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 137830330 від 14.09.2018.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов заявника виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 16.12.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , однак з 2019 року в ньому не проживає.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

За приписами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.

Право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у житловому приміщенні, якщо інше не встановлено між власником житла або законом. Такий висновок зроблено Верховним Судом України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ (розділ «усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК)»).

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 16.11.2016 № 688/63/15-ц, порівняльним аналізом ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. ст. 150,156 у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вказаному будинку з поважних причин, а також те, що між ним та позивачкою була якась інша угода щодо порядку користування зазначеним приміщенням в ході розгляду справи не було встановлено.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 більше одного року у вказаному будинку не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду -якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

24.03.2021