Провадження № 2/760/1191/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.;

представника позивача - Суткович М.А. (адвокат, ордер від 14.08.2020);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» /далі - ТОВ «ФК «Горизонт»/ (; адреса: 01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 44, оф. 104), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович /далі - приватний нотаріус Горай О.С./ (адреса: 10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович /далі - приватний виконавець Клименко Р.В./ (адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, оф. 31) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позов та його обґрунтування

21.08.2020 від ОСОБА_1 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов позов до ТОВ «ФК «Горизонт», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича, в якій позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 20.06.2020 за № 3046 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач переконаний, що 22.07.2019 між ним та позивачем було укладено договір надання кредиту онлайн № 2 на суму 3 000,00 грн шляхом оформлення заявки на сайті відповідача. Натомість, позивач жодних письмових договорів кредиту з відповідачем не укладав. Вище вказану грошову суму позивач не брав, кошти від відповідача на рахунок не отримував. 03.08.2020 позивач від свого роботодавця ТОВ «Ашан Україна гіпермаркет» дізнався, що він отримав статус боржника у ВП №62439292 від 01.07.2020, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 3046 від 20.06.2020. Роботодавець позивача також повідомив, що отримав від третьої особи 2 постанову про звернення стягнення з заробітної плати у розмірі 7 995,00 грн.

На думку позивача, виконавчий напис третьої особи 1 № 3046 від 20.06.2020 вчинений абсолютно безпідставно, оскільки правочин між позивачем та відповідачем укладено не було, кредитні кошти позивач не отримував, документи, які були надані нотаріусу, є недостатніми та невірогідними, а сам договір - нікчемний.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту реальності правочину, наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах позовної давності.

Позивач вважає, що враховуючи все вищезазначене слідує, що нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис без перевірки наявності заборгованості, правових підстав для її стягнення, без визначення наявності спору.

Заява про зміну (доповнення) підстав позову

03.09.2020 від позивача до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява про зміну (доповнення) підстав позову, в якій позивач зазначає про те, що додатково, до викладених у позові підстав і обставин, підставою для скасування оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса є те, що вчинення виконавчих написів на не посвідчених нотаріально договорах, без встановлення реальної безспірності заборгованості, керуючись нечинним переліком документів - є незаконним згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017.

Заява про зміну предмету позову

24.11.2020 від позивача до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просить суд позовні вимоги розглядати у наступній редакції:

- визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 20.06.2020 за № 3046 таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з ТОВ ФК «Горизонт» на користь позивача грошові кошти у сумі 2 154,85 грн в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом № 3046 від 20.06.2020;

- стягнути з ТОВ ФК «Горизонт» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що з моменту відкриття виконавчого провадження № 62439292 та до моменту його зупинення, третьою особою-2 вже було стягнуто кошти у сумі 2 154,85 грн. Відтак, у разі задоволення позовних вимог, зазначена грошова сума підлягатиме поверненню, як така, що стягнута на підставі документу, що не підлягає виконанню.

Моральну шкоду обґрунтовує тим, що коли позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі якої з її заробітної плати почали вираховувати кошти, які він заробляв тяжкою працею та які є його основним засобом для існування, це суттєво похитнуло психологічний стан позивача.

Щодо правової позиції відповідача

Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов.

При цьому, суд враховує, що наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень підтверджується отримання відповідачем ухвали суду від 25.08.2020, яка направлялась відповідачу разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї (а.с. 64), ухвали суду від 02.03.2021 (а.с. 123), та ухвали суду від 25.03.2021 (а.с. 133).

Зазначеним підтверджується, що станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження.

Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2020 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Жовноватюк В.С.(а.с. 1).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального провадження (а.с. 57).

Розпорядженням в.о. керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 17 від 03.02.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В.С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи (а.с. 104 ).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. ( а.с. 105).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10.02.2021 цивільну справу № 760/18208/20 прийнято до розгляду новим складом суду ( а.с. 106 -107).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.03.2021 відкладено підготовче засідання на 25.03.2021 (а.с. 114- 116).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.06.2021 (а.с.127-129).

Щодо явки учасників у судове засідання

В судове засідання 24.06.2021 з`явився тільки представник позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відтак, суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ вжив всіх залежних від нього умов задля створення для сторін рівних можливостей відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Присутній у судовому засіданні 24.06.2021 представник позивача вимоги та доводи позову (з урахуванням заяви про зміну предмета спору) підтримав у повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

За змістом договору надання онлайн кредиту № 2 від 22.07.2019, йог укладено між ТОВ «ФК «Горизонт» та ОСОБА_1 . Відповідно до умов такого договору товариство надає позичальнику грошові кошти у кредит в розмірі 3 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі (а.с. 13-15).

Відповідно до додатку № 1 до договору № 2 від 22.07.2019 сторони погодили, що розмір нарахованих процентів становить 1 530,00 грн з терміном платежу -21.08.2019 (а.с. 16).

Згідно скріншоту екрану 22.07.2019 ТОВ «ФК «Горизонт» перерахував 3000,00 грн. на картку НОМЕР_4 (а.с. 20).

Згідно довідки виданої АТ КБ «Приватбанк» від 07.08.2020 позивач має картку (активну) НОМЕР_5, та закриті карти: НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 (а.с. 21).

Також, до матеріалів справи долучено банківські виписки по рахунку позивача (а.с. 22-25).

20.06.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 3046 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 2 від 22.07.2019, укладеним з ТОВ «ФК «Горизонт», сума заборгованості за яким складає 6 795,00 грн. (а.с.17).

Приватним виконавцем Клименко Р.В. 01.07.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62439292 на підставі виконавчого напису № 3046 виданого 20.06.2020 (а.с. 18-19).

Приватним виконавцем Клименко Р.В. 16.07.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах ВП № 62439292, відповідно до якої постановлено звернути стягнення на доходи ОСОБА_1 та здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 %, відрахування із заробітної плати (а.с. 46-47).

Приватним виконавцем Клименко Р.В. 01.07.2020 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 799,50 грн. (а.с. 48-49).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Щодо вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595).

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст. 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме:

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін.

Суд враховує в якості рекомендаційних/консультаційних роз`яснень викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001).

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.06.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Відповідач доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених вказаним Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису, не надав.

Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку. Відповідач протилежного не довів.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кредитний договір, що був поданий нотаріусу, не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, вказано наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

З огляду на наведене, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів у сумі 2 154,85 грн

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.2 ст. 1212 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Також, судом враховується, що як зазначено в постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 6-1216цс17, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул від нього.

Крім того, за змістом постанови Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання зазначеного виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджено, що в межах виконавчого провадження № 62439292 з позивача, як з боржника наразі стягнуто 2 154,85 грн, які знаходяться на депозитному рахунку виконавця, що підтверджується довідкою виданою приватним виконавцем Клименко Р.В. від 23.11.2020 № 89302 (а.с. 84).

З підстав вже викладених судом, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С 20.06.2020 за № 3046, на підставі якого було відкрито ВП № 62439292, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного, суд прийшов висновку, що правова підстава списання з позивача коштів у сумі 2154,85 грн відпала, у зв`язку з чим відповідна вимога щодо стягнення визначеної суми коштів на користь позивача, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 375/2051/18 (провадження № 61-11639ск19) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відтак, звертаючись з вимогою про стягнення з відповідачів на свою користь моральної (немайнової) шкоди в заявленому розмірі, позивач повинен не тільки довести порушення його особистих немайнових прав, а й надати суду докази заподіяння такої шкоди у визначеному розмірі.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Судом досліджено, що позивачем не додано до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру завданої йому моральної шкоди та на обґрунтування розміру такої шкоди, в тому числі будь-якої калькуляції чи порядку, яким чином позивач робив розрахунок заявленої до стягнення суми та/або чим керувався при визначенні її розміру.

На підставі наведеного, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи наведене, судовий збір у сумі 840,80 грн, сплачений позивачем за подання позову, суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (адреса: 10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35) 20.06.2020 за № 3046 яким з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (; адреса: 01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 44, оф. 104) стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2 від 22.07.2019.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (; адреса: 01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 44, оф. 104) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) 2 154,85 грн (дві тисячі сто п`ятдесят чотири гривні вісімдесят п`ять копійок) в порядку повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом № 3046 від 20.06.2020.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (; адреса: 01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 44, оф. 104) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич