Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2021 Справа №607/1596/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Братасюка В.М., секретаря судового засідання Паславської О.І.
позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Приватно акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача ОСОБА_3 , третя особа Приватно акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 жовтня 2020 року о 22:50 год. в місті Тернополі на перехресті вулиць Танцорова-Шашкевича, відповідач ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 , був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при виїзді з другорядної дороги на головну не надав переваги автомобілю марки «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2020 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.139, ч.1 ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_3 , на час ДТП застраховано згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4775954 від 07.03.2020 р. у СК Універсальна з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 130 000 грн., розмір франшизи 1000 грн.
Внаслідок вищевказаної ДТП йому ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду, яка полягає у фізичному знищені належного йому транспортного засобу, вартість якого відповідно до висновку, що міститься в звіті №1454 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda СХ 5 реєстраційний номер НОМЕР_4 , в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 12.11.2020 року становить 483 201,60 грн. Згідно із ремонтною калькуляцією №1454м/20 від 16.11.2020 р. вартість відновлюваного ремонту складає 509 805,43 грн.
14.12.2020р. ПрАТ Страхова компанія Унівесальна виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 129 000 грн. (із врахуванням того, що сума встановленої франшизи становить 1000грн.)
З урахуванням наведеного просить стягнути з відповідача 380 805, 43 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, із розрахунку: 509 805, 43 грн. (вартість поновлюваного ремонту) - 129 000 грн. (страхове відшкодування) = 380 805, 43 грн., що складає різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою (з врахуванням франшизи в розмірі 1000 гривень).
Також внаслідок зазначеної ДТП ним ОСОБА_1 було понесено і матеріальні витрати щодо: оплати за технічне обслуговування (дефектовка авто) 880 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №к00-0000307 від 12.11.2020 р. та квитанцією до прибуткового касового ордеру №245 від 12.11.2020 р.; замовлення звіту оцінки майна №1454 у суб`єкта оціночної вартості ФОП ОСОБА_4 , вартість робіт якого коштували 2000 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією серії Тер №1235 від 18.11.2020 року та актом прийому - передачі виконання роботи; 185,6 грн. (50,60 грн. +70 грн+65 грн.) поштові витрати в тому числі кур`єрська доставка пов`язані з надсиланням ПрАТ СК Універсальна пояснень та заяви, що підтверджується фіскальними чеками, накладною та описом; 217,60 грн. поштових витрат пов`язаних з повідомленням ОСОБА_3 для огляду пошкодженого автомобіля для визначення матеріального збитку, що підтверджується фіскальним чеком та електронним повідомлення (копії чеку та електронного повідомлення додаються).
Тому вважає, що загалом неправомірними діями ОСОБА_3 йому завдана матеріальна шкода у розмірі - 384 088, 63 грн.
Крім того, позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 25 000 грн., дані вимоги обґрунтовує тим, що з вини відповідача ОСОБА_3 він позбувся належного йому майна, зазнав душевних страждань, по сьогодні перебуває в стані стресу та психологічного виснаження, внаслідок чого погіршився його емоційний стан, порушено його звичайний спосіб життя та плани на майбутнє в тому числі і сімейні, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, він змушений був вживати заходів і зусиль для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його самопочутті та стані здоров`я, все це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та зміни його ритму, через що він постійно відчуває моральний та психологічний дискомфорт.
Просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача заподіяну матеріальну та моральну шкоду, а також витрати на правничу допомогу та судовий збір.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, однак просили з метою належного позову врахувати те, що 23.02.2021 року автомобіль Mazda СХ 5 р.н. НОМЕР_4 було продано за 107000грн., крім того 15.03.2021року ОСОБА_3 відшкодував йому 4000 грн. в якості матеріальної шкоди.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.
Представник ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» не з`явився в судове засідання, хоча страхова компанія належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:
Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 31 жовтня 2020 року о 22:50 год. в місті Тернополі на перехресті вулиць Танцорова-Шашкевича, керуючи транспортним засобом марки «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 , був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при виїзді з другорядної дороги на головну не надав переваги автомобілю марки «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого трапилось їх зіткнення. Після цього допустив наїзд на перешкоду, а саме металеве огородження та бордюрний камінь. Внаслідок ДТП транспортні засоби та інше майно, а саме металеве огородження та бордюрний камінь отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2020 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.139, ч.1 ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
За правилом передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Приписами ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
ОСОБА_3 правомірно керував транспортним засобом «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_3 , який йому передав власник автомобіля ОСОБА_5 .
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4775954 від 07.03.2020 р. цивільна відповідальність власника автомобіля була застрахована у СК Універсальна, згідно якого сума за шкоду завдану майну є 130 000 грн., розмір франшизи 1000 грн.
Згідно п.9.1 та п.9.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно вимог ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Поряд з цим, обов`язок страховика по виплаті страхового відшкодування не є безмежним, і згаданий вище Закон, покладаючи цей обов`язок на відповідача, одночасно наділяє його правом переконатись та перевірити, чи подія відноситься до страхового випадку, і такому праву страховика, виходячи з вимог ст. 33-1 Закону, кореспондується обов`язок учасників ДТП сприяти в проведенні розслідування.
Кваліфікуючою ознакою страхового випадку, як події, яка породжує обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування, виходячи зі змісту ст. 6 Закону, є цивільно-правова відповідальність застрахованої особи, яка може виникати виключно за наявності вини такої особи у настанні страхового випадку.
Відповідно до ст. 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам.
У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Факт вчинення ДТП, з вини ОСОБА_1 та виникнення цивільно-правових наслідків підтверджується Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 16.11.2020року.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Відповідно п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Відповідно до висновку, що міститься в звіті №1454 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mazda СХ 5 р.н. НОМЕР_4 від 12.11.2020 року, вартість матеріального збитку в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 12.11.2020року становить 483 201,60 грн.
Згідно із ремонтною калькуляцією №1454м/20 від 16.11.2020 р. вартість ремонту складає 509 805,43 грн.
14.12.2020 р. ПРАТ Страхова компанія Унівесальна ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування в розмірі 129 000 грн., що підтверджується довідкою виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 23.12.2020 р. (із врахуванням того, що встановлений розмір страхового відшкодування 130 000 грн., а сума встановленої франшизи становить 1000грн.)
Враховуючи, що вартість матеріального збитку перевищує розмір страхового відшкодування, решта суми підлягає стягненню із ОСОБА_3 , тобто особи яка внаслідок ДТП завдала шкоди належному позивачеві автомобілю.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно із статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п.4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Можливість відшкодування потерпілому різниці між фактичним збитком та страховим відшкодуванням також додатково описана і у вказаній вище постанові Верховного Суду України де роз`яснено, що деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 380 805, 43 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, із розрахунку: 509 805, 43 грн. (вартість поновлюваного ремонту) - 129 000 грн. (страхове відшкодування) = 380 805, 43 грн., що складає різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою (з врахуванням франшизи в розмірі 1000 гривень), а також зазначає, що внаслідок зазначеної ДТП ним було понесено і матеріальні витрати щодо: оплати за технічне обслуговування (дефектовка авто) 880 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №к00-0000307 від 12.11.2020 р. та квитанцією до прибуткового касового ордеру №245 від 12.11.2020 р.; замовлення звіту оцінки майна №1454 у суб`єкта оціночної вартості ФОП ОСОБА_4 , вартість робіт якого коштували 2000 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією серії Тер №1235 від 18.11.2020 року та актом прийому - передачі виконання роботи; 185,6 грн. (50,60 грн. +70 грн+65 грн.) поштові витрати в тому числі кур`єрська доставка пов`язані з надсиланням ПрАТ СК Універсальна пояснень та заяви, що підтверджується фіскальними чеками, накладною та описом; 217,60 грн. поштових витрат пов`язаних з повідомленням ОСОБА_3 для огляду пошкодженого автомобіля для визначення матеріального збитку, що підтверджується фіскальним чеком та електронним повідомлення. Тому вважає, що неправомірними діями ОСОБА_3 йому завдана матеріальна шкода у розмірі - 384 088, 63 грн.
Проте суд зауважує, що в силу вимог статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на це, суд бере до уваги саме розмір збитків, що визначений звітом №1454 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mazda СХ 5 р.н. НОМЕР_4 від 12.11.2020 року, згідно якого вартість матеріального збитку в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 12.11.2020року становить 483 201,60 грн., а не вартість ремонту в розмірі 509 805,43 грн., що визначена згідно із ремонтною калькуляцією №1454м/20 від 16.11.2020 р.
23.02.2021 року (після ДТП) був укладений договір купівлі-продажу 6141/2021/2446352 транспортного засобу Mazda СХ 5 р.н. НОМЕР_4 за 107 000 грн., між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Як з`ясовано в судовому засіданні автомобіль був проданий у такому ж стані, який був після ДТП, тобто у пошкодженому вигляді. Зазначене унеможливлює покладення обов`язку на ОСОБА_1 щодо передачі ОСОБА_3 ушкодженних у дорожньо-транспортній пригоді частин транспортного засобу.
Поряд з тим позивач отримав за проданий автомобіль, що не підлягає до відновлення, 107 000 гривень згідно договору купівлі продажу від 23.02.2021 року, тобто фактично отримав грошовий еквівалент ушкодженних у дорожньо-транспортній пригоді частин транспортного засобу, що підлягали б передачі ОСОБА_3 .
З огляду на наведене розмір отримуваної позивачем від відповідача матеріальної шкоди має бути зменшений на означену вище суму, що відповідає принципу розумності і справедливості.
Також, 15.03.2021року ОСОБА_3 в добровільному порядку відшкодував ОСОБА_1 4000 грн. в якості матеріальної шкоди.
Таким чином суд приходить до переконання, що до стягнення із ОСОБА_3 підлягає 243 201, 60 грн. матеріальної шкоди (483 201,60 грн. (вартість матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП) - 129 000 грн. (виплачене страхове відшкодування) - 4000грн. (сума коштів добровільно відшкодована ОСОБА_3 в якості матеріальної шкоди) 107 000 грн. (сума, отримана ОСОБА_1 від ОСОБА_6 в рахунок вартості автомобіля, що не підлягає до відновлення, за договором купівлі продажу від 23.02.2021 року).
Витрати щодо: оплати за технічне обслуговування (дефектовка авто) 880 грн., замовлення звіту оцінки майна №1454 у суб`єкта оціночної вартості ФОП ОСОБА_4 , вартість робіт якого коштували 2000 грн.; 185,6 грн. (50,60 грн. +70 грн+65 грн.) поштові витрати в тому числі кур`єрська доставка пов`язані з надсиланням ПрАТ СК Універсальна пояснень та заяви; 217,60 грн. поштових витрат пов`язаних з повідомленням ОСОБА_3 для огляду пошкодженого автомобіля для визначення матеріального збитку, - не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, що підлягають відшкодуванню в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Таким чином, під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; г) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК).
З наведених положень можна зробити висновок, що моральна шкода - це фізичні або душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (ч. 1 ст. 1167 ЦК), якими порушуються її особисті немайнові права або які посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Крім цього, відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.
Проте в будь-якому випадку при встановленні факту моральної шкоди потрібно керуватись критеріями загальнолюдських цінностей.
Враховуючи наведене суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди, яку він зазнав через душевні страждання, у зв`язку із пошкодженням його автомобіля і яка підлягає стягненню з відповідача. Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди суд враховує характер завданої шкоди, їх тривалість та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди. Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді душевного хвилювання з цього приводу, незручностях завданих пошкодженням автомобіля, втрати нормальних життєвих зв`язків, що негативно відобразилось на його самопочутті та стані здоров`я, все це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та зміни його ритму, через що він постійно відчуває моральний та психологічний дискомфорт, тому відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 10000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просить суд стягнути з відповідача 5000 гривень витрат на правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надав суду договір про надання правової допомоги в цивільних справах від 25.01.2021 року; оригінал квитанції 9221-9435-5009-5398 від 28.01.2021року про плату ОСОБА_1 послуг згідно договору про надання правової допомоги від 25.01.2021 року в сумі 5000 гривень; Акт приймання-передачі надання послуг до Договору про надання правничої допомоги в цивільних справах від 16.03.2021року, згідно якого адвокат Оскоріп Я.М. виконала наступні роботи: консультація адвоката 250грн., попереднє опрацювання матеріалів 250грн., опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів та їх отримання для справи 500грн., підготовка процесуальних документів по справі 3000грн., судове представництво 1000грн.
Визначаючи розмір витрат на правому допомогу суд виходить з наступного.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.
Новою редакцією ЦПК (частиною 2 статті 137) встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
На думку суду з відповідача на користь позивача слід стягнути правничих витрат - 4000 гривень обумовлених в договорі, акті виконаних робіт та квитанції за підготовку процесуальних документів по справі (написання позовної заяви, заяви), участь у 3 судових засіданнях.
В решті вимог про стягнення витрат на правничу допомогу Суд вважає слід відмовити за недоведеністю обсягу та достатніх доказів на підтвердження стягуваних сум.
Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 3602,01 гривень.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-78, 81, 133, 223, 263, 265, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місцеперебування військова частина 10-та окрема гірсько-штурмова бригада А4267 м.Коломия, Івано-Франківська область) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жетеля АДРЕСА_2 ) 243 201, 60 гривень шкоди, заподіяної майну, та 10000 гривень моральної шкоди, 3602,01 гривень сплаченого судового збору та 4000 гривень витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту рішення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий суддяВ. М. Братасюк