Провадження №22-ц/812/1091/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представника ТОВ «Причал» -Носкова А.А., та представника Очаківської міської ради Кучми О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №483/1636/20 за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Причал»

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Рак Л.М., в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Причал», за участі третьої особи - Очаківської міської ради про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею.

Позивач зазначав, що 07 липня 2010 року його було прийнято до членів Очаківського обслуговуючого гаражного кооперативу (далі - ООГК) «Елінг». 08 листопада 2010 року на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2010 року він зареєстрував за собою право власності на нежитлову будівлю, елінг двоповерховий, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Звернувшись 05 жовтня 2020 року до Очаківської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для розташування та обслуговування вказаного елінгу, він одержав відмову у наданні такого дозволу у зв`язку із тим, що його елінг розташований на земельній ділянці площею 0,1 га, наданій в постійне користування ТОВ «Причал», що посвідчується державним актом на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення Очаківської міської ради народних депутатів № 457 від 28 грудня 1993 року. Посилаючись на те, що вказаним документом рішення щодо передачі в користування ТОВ «Причал» земельної ділянки площею 1 га, не приймалось, в ньому зазначено про необхідність видати акти індивідуального землеволодіння членам ТОВ «Причал», що призвело до того, що на одну й ту ж земельну ділянку прийнято рішення про видачу правовстановлюючих документів на різних осіб, що суперечить земельному законодавству.

Враховуючи наведене позивач просив визнати недійсним державний акт на право постійного користування ТОВ «Причал» земельною ділянкою площею 1,0 га, виданий 28 грудня 1993 року Очаківською міською радою.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року позов задоволено. Визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії МК від 28 грудня 1993 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 33 на право постійного користування товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» земельною ділянкою площею 1,0 га для будівництва індивідуальних елінгів. Розподілено судовий збір.

Рішення районного суду мотивовано тим, що недійсність спірного державного акту, як такого що виданий без достатньої правової підстави і його наявність позбавляє позивача отримати у власність або у користування земельну ділянку.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Причал» подало апеляційну скаргу в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що коло осіб, які є учасниками справи визначено з порушенням норм процесуального права, оскільки процесуальне положення Очаківської міської ради має бути не третьою особою, а відповідачем.

Крім цього позивач не надав належних та допустимих доказів наявності в нього права власності на будівлю на території ТОВ «Причал», оскільки наданий ним договір купівлі-продажу не можна вважати таким доказом, оскільки зазначена в ньому адреса предмету договору не існує.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, з матеріалів справи, вбачається, рішенням ООГК «Елінг» № 2 від 07 липня 2010 року позивача ОСОБА_1 було прийнято до членів вказаного обслуговуючого кооперативу (а.с. 9).

08 листопада 2010 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 серпня 2010 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на нежитлову будівлю, елінг двоповерховий, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним Витягом про державну реєстрацію прав № 27925058 (а.с. 14).

01 жовтня 2020 року Очаківською районною філією ММБТІ було виготовлено технічний паспорт на зазначену нежитлову будівлю, елінг на ім`я позивача (а.с. 15-16).

Рішенням Очаківської міської ради № 10 від 23 жовтня 2020 року позивачеві було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для розташування та обслуговування вказаної вище нежитлової будівлі, елінгу у зв`язку із тим, що його елінг розташований на земельній ділянці площею 0,1 га, наданій в постійне користування ТОВ «Причал», що посвідчується державним актом на право постійного користування землею від 28 грудня 1993 року (а.с. 17).

Задовольняючи позов, заявлений до ТОВ «Пруди», суд першої інстанції виходив з того, що рішення Очаківської міської ради щодо передачі в користування ТОВ «Причал» не приймалося, тому виданий про таке Державний акт від 1993 року, як правовстановлюючий документ не відповідає змісту зазначеного в ньому рішенню міськради від 28 грудня 1993 року за №457, а тому суперечить земельному законодавству та порушує право позивача у відповідності до вимог закону отримати у власність земельну ділянку.

Проте, не з усіма висновками суду можна погодитись.

Так, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками (постанова Верховного Суду України від 22 травня 2013 року, справа № 6-33цс13).

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

У спорах, пов`язаних із правом землекористування та власності, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Така позиція Верховного Суду України викладена і в постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-319цс15.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач оспорює законність державного акта, виданого Очаківською міською радою на користь ТОВ «Причал» 28 грудня 1993 року.

За такого, земельний спір у позивача ОСОБА_1 , як власника нерухомого майна, виник з приводу земельної ділянки на якій розташоване належне йому нерухоме майно нежитлова будівля елінг і яка (земельна ділянка) входить до складу земельної ділянки переданої Очаківською міськрадою в постійне користування ТОВ «Причал» на підставі оспорюваного ним Державного акту.

Отже, Очаківська міська рада, яка видала оспорюваний Державний акт, є також учасником спірних земельних правовідносин та в судовому спорі набуває статусу відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України 2004 року сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Враховуючи обсяг процесуальних прав та обов`язків, визначених статтями 3, 27 та 31 ЦПК України 2004 року, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі (зокрема третіх осіб) є те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, та на сторони поширюються усі наслідки судового рішення.

Правовий статус Очаківської міської ради, в даній справі, визначено як третя особа.

Згідно з частиною третьою статті 35 ЦПК України 2004 року треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 27 ЦПК України 2004 року, та на них не поширюються права, передбачені статтею 31 ЦПК України 2004 року.

Статтею 119 ЦПК України 2004 року встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України 2004 року).

Проте, коло осіб - учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права, оскільки за вимогою про визнання недійсним державного акту про право постійного користування землею має відповідати не тільки особа, право якої посвідчується таким документом - ТОВ «Причал», а і особа, що видала державний акт, тобто - Очаківська міська рада.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ТОВ «Причал» в підготовчому судовому засіданні, заявляв клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Очаківську міську раду. Проте ухвалою суду від 11 лютого 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду без вирішення вказаного клопотання.

Враховуючи те, що процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різним, суд першої інстанції вирішив питання про права третьої особи -Очаківська міська рада, розглянувши справу за неналежного суб`єктного складу, чим порушив норми процесуального права, які є підставою для скасування цього судового рішення. У силу наданих процесуальним законом повноважень апеляційний суд позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з викладеного, висновок суду першої інстанції про задоволення позову про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, що виданий ТОВ «Причал» у 1993 році у зв`язку з порушенням набутого у 2010 році права власності позивача на спірну земельну ділянку, є передчасним.

Відповідно до вимог статті 303 ЦПК апеляційний суд розглядає справу лише в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, що позбавляє апеляційну інстанцію права на залучення до участі у справі належних сторін.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним Держаного акту 1993 року, виданого Очаківською міською радою, які заявлені лише до ТОВ «Причал», задоволенню не підлягають.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «Причал» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, є підстави для розподілу судових витрат, а саме для стягнення на користь ТОВ «Причал» з ОСОБА_1 1261 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» задовольнити.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» (, вул.Рибацька, 9-А м.Очаків Миколаївська область) судовий збір в розмірі 1261 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 02 серпня 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова