Справа № 132/3946/20
Провадження № 2/132/189/21
РІШЕННЯ
Іменем України

"20" липня 2021 р. м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді - Ставнійчук С.В.,

за участю секретаря - Лисюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування рішення житлово-побутової комісії, стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій незаконними, скасування рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 12.07.1995 року по 31.12.2013 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформленого протоколом №34 від 30.09.2008 , його старшого прапорщика ОСОБА_2 , разом із сім`єю було зараховано на квартирний облік. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №251 від 31.12.2013 його було звільнено із займаної посади та переведено у розпорядження Командуючого Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ для проходження військової служби. 23.12.2014 року позивач змінив прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 .

З 01.04.2014 до 19.07.2018 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, а 12.12.2014 отримав особисто під підпис облікову квартирну справу, що підтверджується витягом з журналу видачі квартирних справ та довідку №123. 15.12.2014 він подав облікову квартирну справу та рапорт про зарахування його на квартирний облік, і 05.01.2015 року його було зараховано на квартирний облік з 30.09.2008 року. У зв`язку з тим, що йому не було відомо про зарахування його на квартирний облік, він 12.01.2015 подав рапорт командиру військової частини про зарахування з 30.09.2008. У 2017 році відповідач здійснив перевірку житлових умов позивача, а 21.08.2018 видано довідку про те, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на квартирному обліку у військовій частині 3028 НГ України у загальній черзі з 27.01.2015 (дата постановки 30.09.2008) та пільговій черзі «першочерговій» з 22.07.2016.

10.02.2020 відповідач надіслав повідомлення про необхідність поновлення та доукомплектування документів квартирної справи, усі документи позивачем були додані.

В листопаді 2020 року позивач дізнався, що рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого протоколом від 29.04.2020 №6 його було «перенесено» по черговості та зараховано повторно у списки загальної черги з 05.01.2015.

Таке рішення вважає незаконним і таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до п.3.15 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 №278 (далі Інструкція №278) його не було знято з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_2 станом на день вибуття у розпорядження командувача Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України. На виконання вимог п.п. 3.17, 3.18 Інструкції №278 він подав на підтвердження перебування на квартирному обліку 15.12.2014 облікову квартирну справу разом з рапортом про зарахування на квартирний облік з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку 30.09.2008. Таким чином позивачем виконано усі вимоги Інструкції №278 щодо підтвердження перебування на квартирному обліку, а тому підстав не враховувати попередній час перебування на квартирному обліку у відповідача не було.

Крім іншого Інструкція не містить визначення поняття «перенесення», не існує механізму «Перенесення по квартирній черзі квартирного обліку», проте відповідач застосував неіснуючий механізм , який порушує права позивача. Тоді як п.3.16 Інструкції №278 передбачає, що зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необґрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. В порушення зазначеної норми позивача не було повідомлено про місце та час проведення засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 та не надіслано витяг з протоколу №6 засідання житлово-побутової комісії, що позбавило останнього права надати свої пояснення та аргументи під час розгляду цього питання, а про прийняте рішення дізнався випадково. Щодо тверджень відповідача, що ним пропущений місячний термін подання рапорту про взяття на квартирний облік, то такі спростовуються поданим рапортом від 15.12.2014 , а також висновками ВС викладеними у постанові від 18.03.2019 у справі № 285/3566/17, у яких зазначено, що у разі переведення військовослужбовця, який перебуває на обліку до нового місця проходження військової служби або звільнення його з військової служби командир військової або звільнення військовослужбовця протягом 10 днів з дня видачі цього наказу.

Таким чином саме на командування військової частини покладено обов`язок забезпечення належного оформлення подальшого квартирного обліку військовослужбовця, який переміщується до нового місця служби з метою унеможливлення порушення житлових прав військовослужбовця.

Крім іншого, існувало ряд підстав, які унеможливлювали подання рапорту в інший термін, зокрема тривале перебування позивача на лікарняному та участь в Антитерористичній операції.

З цих підстав просив визнати дії житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо перенесення дати перебування старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку в загальній черзі з 30.09.2008 на 05.01.2015 незаконними. Зобов`язати житлово-побутову-комісію змінити дату перебування позивача на квартирному обліку в загальній черзі «на 30.09.2008» та відповідно змінити порядковий номер у загальній черзі.

28.01.2021 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, доповнивши раніше подані вимоги, в яких також просив визнати незаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29.04.2020 відповідно до якого ОСОБА_1 перенесено по черговості в загальній черзі та стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду в сумі 20000 грн. Вимоги про стягнення моральної шкоди обґрунтовував тим, що прийняття оскаржуваного рішення відповідача спричинило сильні душевні переживання, незручності, негативні емоції, що сягають рівня моральної шкоди.

01.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначав, що позивач в порушення п.3.17 Інструкції №278 не подав у місячний термін рапорт про зарахування його на квартирний облік, при цьому безпідставно перекладає покладений на нього обов`язок на командира військової частини оформлення подальшого квартирного обліку після переведення по військовій службі.

Посилався на те, що позивачем не дотримано вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей затвердженої наказом №380 Міністерства оборони України від 06.09.2018 року. В порушення норм даної Інструкції рапорт, поданий на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 не зареєстрований у службі діловодства військової частини, отримана позивачем облікова квартирна справа не відповідає вимогам вищезазначеної інструкції, відсутнє рішення житлової комісії військової частини, затверджене командиром військової частини, а також щодо виключення військовослужбовця з обліку та відсутні дані про направлення за встановленим порядком відповідну особову справу військовослужбовця до нового місця служби. Згідно з довідкою №123 від 12.12.2014 позивач перебував на обліку з 30.09.2008 по 26.03.2014, однак відомості про перебування його на квартирному обліку в період з 27.03.2014 по 12.12.2014 відсутні. Саме з цих причин житлово-побутовою комісією відповідно до п.3.15 Інструкції №278 при перевірці законності прийнятого рішення комісією 27.01.2015 року щодо постановки позивача на облік у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України прийнято рішення про зняття його з квартирного обліку та зараховано повторно у списки загальної черги з дати подання рапорту до КЕС військової частини НОМЕР_4 , а саме з 05.01.2015 у зв`язку з поданням позивачем відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік. Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки вона не обґрунтована і не доведена.

01.04.2021 представником позивача адвокатом Горобцем Д.Г. подано відповідь на відзив на позовну заяву у якому вказав, що доводи відповідача, що ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік з 05.01.2015 спростовуються довідкою №1188 від 21.08.2018, згідно з якою постановка на облік відбулася 30.09.2008, а посилання відповідача на те, що Інструкція №278 втратила чинність не можуть бути взяті до уваги, оскільки станом на 2014 року вона була чинною і поширювала свою дію на спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 16.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16.02.2021 прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою від 24.05.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Горобець Д.Г. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Каправий А.М. проти позовних вимог заперечив, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

З 12.07.1995 ст. прапорщик ОСОБА_2 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України.

На підставі рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 30.09.2008, оформленого протоколом №34 позивач зарахований на квартирний облік у загальну чергу з 30.09.2008 на підставі п.5 ст. 34 ЖК України складом сім`ї 4 особи, в тому числі дружина ОСОБА_5 , 1974 р.н., дочка ОСОБА_6 1998 р.н. , син ОСОБА_7 ,2005 р.н (а.с.176 звор.).

На підстав Наказу командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині від 31.12.2013 №251 з 31.12.2013 увільнений від займаної посади, припинено дію контракту про проходження військової служби, виключено зі списків особового складу Збройних Сил України і за його згодою вибув у розпорядження Командувача внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України для проходження військової служби.

Як вбачається з витягу з протоколу №17 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 26.03.2014 на підставі директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 22.10.2013 №Д-322/1/8дск (згідно з якою в/ч НОМЕР_2 ) розформовується, керуючись наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 №737 знято з обліку потребуючих поліпшення житлових умов при в/ч НОМЕР_2 , а облікові квартирні справи передано до КЕВ м. Вінниці для подальшої постановки на квартирний облік, зокрема, ст. прапорщика ОСОБА_2 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №16 від 01.01.2014 ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 НГ України.

Згідно з довідкою КЕВ м. Вінниця Західного територіального КЕУ №123 від 12.12.2014 ОСОБА_2 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з 30.09.2008 по 26.03.2014 складом сім`ї з 4-х осіб.

12.12.2014 ОСОБА_2 особисто отримав облікову квартирну справу, що підтверджується витягом з журналу видачі квартирних справ (а.с.34).

22.12.2014 комісією складено акт перевірки житлових умов ст. пр-ка ОСОБА_2 , згідно з яким він потребує поліпшення житлових умов і постановки на квартирний облік (а.с. 171 звор).

24.12.2014 ОСОБА_2 подав рапорт про надання дозволу на реєстрацію місця проживання у зв`язку з переміщенням по службі з військової частини НОМЕР_2 за місцем реєстрації військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 23.12.2014 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 змінив ім`я на ОСОБА_1 (а.с. 17).

05.01.2015 ОСОБА_1 подав рапорт про взяття його на квартирний облік у складі сім`ї одна особа він (а.с.172).

22.01.2015 ОСОБА_1 на ім`я голови Житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 подав пояснювальну записку, що у зв`язку з реформуванням в/ч НОМЕР_2 облікова справа була передана до КЕВ м. Вінниця, яку від 12.12.2014 отримав особисто та 05.01.2015 надана до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 НГ України м. Калинівка з переліком усіх необхідних документів для зарахування на квартирний облік (а.с.172 звор).

Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом №127 від 27.01.2015 старшого прапорщика ОСОБА_1 зараховано до квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 в списки загальної черги в складі сім`ї 1 (одна) особа: він , з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку 30.09.2008 (а.с.26).

У 2017 році відповідач здійснив перевірку житлових умов позивача, а 21.08.2018 видано довідку про те, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на квартирному обліку у військовій частині 3028 НГ України у загальній черзі з 27.01.2015 (дата постановки 30.09.2008) та пільговій черзі «першочерговій» з 22.07.2016.

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 м. Калинівка Вінницької області від 19.07.2018 №183 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 23.07.2018 року на підставі п. «б» п.1 ч.8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії від 14.05.2018 року №30 по особовому складу у запас Збройних Сил України (за станом здоров`я).

Листом від 12.03.2020 №428 був запрошений на засідання житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 НГ України 19.03.2020 на 10 год 00 хв.

Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом №6 від 29.04.2020 на підставі п.3.17 (а саме рапорт про взяття на квартирний облік за новим місцем служби надається у місячний термін, що старшим прапорщиком запасу ОСОБА_8 було порушено) відповідно до Інструкції №278 старшого прапорщика запасу ОСОБА_9 перенесено по черговості, знято з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 (зі списків загальної черги) та зараховано повторно у списки загальної черги з дати подання рапорта до КЕС в/ч НОМЕР_1 , а саме 05.01.2015 (а.с.30), про що повідомлено позивача листом від 05.05.2020 №49 (а.с.32).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною третьою статті 34 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Частиною 1 статті 37 ЖК УРСР передбачено, що облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання.

Відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів, та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні положення містяться й у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 та пункті 3.21 Інструкції організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень (далі Інструкція 278), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2007 року № 278.

Згідно п. 3.3 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України 06.10.2006 N 577 (чинної на час постановки позивача на квартирний облік як військовослужбовця Збройних Сил України) військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні житлової комісії військової частини зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, у першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік (п. 3.5 Інструкції №577).

На кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа. Обліковій справі надається номер, що відповідає номеру у Книзі обліку. Облікова справа є документом суворої звітності і зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку в квартирно-експлуатаційному органі (копія - у військовій частині постійно), а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років - у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом, - в квартирно-експлуатаційному органі. Відомості про перебування військовослужбовців та членів їх сімей на обліку, а також надання (здачу) ними житлового приміщення вносять до особових справ військовослужбовців у встановленому порядку (п.3.6 Інструкції №577).

Згідно з п. 3.7 Інструкції №577 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

При цьому облікова справа направляється командиром (начальником) військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування військової частини до військового комісаріату.

Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, підтверджується Довідкою (додаток 4) про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним квартирно-експлуатаційним органом та командиром військової частини.

Згідно з п. 3.12 Інструкції №577 військовослужбовці знімаються з обліку в цьому населеному пункті в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п.3.15 Інструкції №278 військовослужбовці знімаються з квартирного обліку в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого потреба в наданні житла минула; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби через службову невідповідність, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п.3.17 Інструкції №278 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (до іншої місцевості), беруться на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. (Рапорт про взяття на квартирний облік за новим місцем служби надається в місячний термін).

Згідно з п. 3.18 Інструкції №278 у разі відсутності документів, які підтверджують попереднє перебування на квартирному обліку, військовослужбовці беруться на квартирний облік за новим місцем служби з дати прийняття відповідного рішення житлово-побутової комісії військової частини.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік з 30.09.2008 року на загальну чергу під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 та був переведений до військової частини НОМЕР_1 НГ України з 01.01.2014, позивачем доведено наявність передумов для відновлення встановленого строку зарахування позивача на квартирний облік загальної черги саме з 30.09.2008.

В матеріалах облікової справи відсутнє підтвердження подання ОСОБА_1 рапорту 15.12.2014 про зарахування на квартирний облік, однак, з огляду на зміст положень п. 3.7 Інструкції №577 саме на командування військової частини було покладено обов`язок забезпечення належного оформлення подальшого квартирного обліку військовослужбовця, який переміщується до нового місця служби з метою унеможливлення порушення житлових прав військовослужбовця.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові ВС від 18.03.2019 у справі № 285/3566/17.

Приймаючи рішення, оформлене протоколом №6 від 29.04.2020, про перенесення позивача по черговості, зняття позивача з квартирного обліку, та зарахування повторно у списки загальної черги з дати подання рапорта 05.01.2015, житлово-побутова комісія керувалася п.3.17 Інструкції №278 і як підставу вказала, що ОСОБА_1 пропустив місячний термін на подачу рапорту про взяття на квартирний облік.

Однак, чинним законодавством України не передбачена можливість «перенесення по черговості» у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

При цьому п. 3.17 Інструкції №278 не встановлює підстави для зняття військовослужбовців з обліку, а встановлює порядок взяття на облік осіб, які уже перебувають на такому обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (до іншої місцевості), із збереженням попереднього часу перебування на обліку. При цьому дана норма не передбачає наслідків у виді зняття осіб з обліку і зарахування повторно на облік у випадку пропуску місячного терміну для подання рапорту про взяття на облік за новим місцем служби, як і загалом нормами Інструкції №278 не визначено наслідків для військовослужбовця у випадку пропуску строку на подачу такого рапорту.

Водночас лише у разі відсутності документів, які підтверджують попереднє перебування на квартирному обліку, військовослужбовці беруться на квартирний облік за новим місцем служби з дати прийняття відповідного рішення житлово-побутової комісії військової частини (п. 3.18 Інструкції №278).

Разом з тим, ОСОБА_1 на підтвердження дати перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби (в/ч НОМЕР_2 з 30.09.2008), самостійно надано облікову справу, отриману ним 12.12.2014 року та Довідку, про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, видану відповідним квартирно-експлуатаційним органом та командиром військової частини, відповідно до вимог Інструкції №577. Відповідно до витягу з протоколу №17 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 26.03.2014 на підставі директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 22.10.2013 №Д-322/1/8дск ОСОБА_1 було знято з обліку у в/ч НОМЕР_2 у зв`язку з її розформуванням з 26.03.2014.

При прийнятті рішенням житлово-побутовою комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом №127 від 27.01.2015 було враховано надані ОСОБА_1 документи на підтвердження обставин перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби, та зараховано на квартирний облік в/ч НОМЕР_1 в списках загальної черги в складі сім`ї 1 (одна) особа: він, з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку 30.09.2008.

Крім іншого, матеріали справи не містять рішення житлової комісії про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку після зарахування до загальної черги 30.09.2008 року з підстав передбачених 3.12 Інструкції №577 чи п. 3.15 Інструкції №278.

Таким чином, безпідставними є твердження відповідача про те, що відсутні дані про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку в період з 27.03.2014 по 12.12.2014 року, оскільки такі дані підтверджені зібраними у справі доказами.

Підстав, визначених п. 3.15 Інструкції №278, яким встановлено підстави для зняття військовослужбовця з квартирного обліку, у рішенні житлово-побутової комісії оформленого протоколом №6 від 29.04.2020 не наведено.

А тому не приймаються до уваги доводи відповідача у відзиві про те, що ОСОБА_1 на підставі п.3.15 Інструкції №278 у зв`язку з поданням позивачем відомостей , що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік було знято позивача з квартирного обліку і повторно зараховано на облік з дати подачі рапорта 05.01.2015.

В свою чергу посилання відповідача на норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, затверджену наказом №380 Міністерства оборони України від 06.09.2018 року не приймаються судом до уваги, оскільки вказана Інструкція не була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (01.01.2014).

Позивач ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку в/ч НОМЕР_2 з 30.09.2008 року і правомірність постановки його на квартирний облік доведена матеріалами облікової справи і сумнівів у правомірності постановки на відповідний облік не викликає.

Таким чином, у житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 не було правових підстав для прийняття рішення про перенесення ОСОБА_1 у черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зняття з квартирного обліку та повторного зарахування на квартирний облік з 05.01.2015.

Крім того, розгляд питання щодо переміщення ОСОБА_1 у черзі на отримання житла відбулось із порушенням вимог п. 3.16. Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, що затверджена наказом МВС України від 28.07.2007 року № 278, яким передбачено, що зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необгрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. При розгляді цих питань на засідання житлово-побутової комісії запрошуються зацікавлені особи, які про зняття з обліку (вилучення з пільгової черги) повідомляються у 15-денний термін у письмовій формі.

Однак матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 повідомлення про запрошення на засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_5 , де мало б вирішуватись його житлове питання, на 29.04.2020.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, дії житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо перенесення дати перебування ОСОБА_1 в квартирному обліку в загальній черзі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 30.09.2008 на 05.01.2015 є незаконними, а тому вимоги в цій частині підлягають до задоволення, а також підлягає задоволенню вимога щодо визнання незаконним та скасування рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яке оформлене протоколом від 29.04.2020 № 6 року, щодо перенесення ОСОБА_1 по черговості, зняття з квартирного обліку та зарахування повторно у списки загальної черги з 05.01.2015.

Що стосується вимоги про зобов`язання житлово-побутову комісію в/ч НОМЕР_1 НГ України змінити дату перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку в загальній черзі на «з 30.09.2008», то за умови задоволення вимоги про скасування рішення житлово-побутової комісії , оформленого протоколом №6 від 29.04.2020 , суд дійшов висновку, що такий спосіб захисту не буде сприяти ефективному захисту порушених прав позивача.

Суд враховує, що відповідно до положень статей 15,16 Цивільного кодексу України, підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорення, і задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Згідно з ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово (зокрема у постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17) звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективний спосіб захисту за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

З цих підстав суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 , що сприятиме відновленню його прав буде зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у списках загальної черги з 30.09.2008 року.

В частині вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 3Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від31березня 1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обґрунтовуючи наявність спричиненої моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, порушено право власності позивача внаслідок чого останній зазнав душевних страждань.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для стягнення з відповідача моральної шкоди необхідне встановлення обставин наявності моральної шкоди, протиправність дій відповідача, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Твердження позивача про наявність у останнього душевних страждань внаслідок прийняття оскаржуваних рішень без надання доказів, якими підтверджуються вищезазначені обставини, не можуть бути сприйняті судом щодо встановлення обставин наявності моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не доведено обставин наявності моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди.

Розподіл судових витрат, якими в даному випадку є судовий збір, суд здійснює відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн., адже позивач є особою що звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 21, 23, 317, 1167 ЦК України, ст. 34, 40 ЖК УРСР, п. 13, 17, 26 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, п. 3.16 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України від 28 липня 2007 року № 278, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо перенесення дати перебування ОСОБА_1 в квартирному обліку в загальній черзі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 30.09.2008 на 05.01.2015.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яке оформлене протоколом від 29.04.2020 № 6, щодо перенесення ОСОБА_1 по черговості, зняття з квартирного обліку та зарахування повторно у списки загальної черги з 05.01.2015.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у списках загальної черги з 30.09.2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь держави судовий збір у сумі 1681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну гривню, 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 )..

Відповідач: військова частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місце знаходження, вул. І. Мазепи , 46 , м. Калинівка Вінницької області, )

Повний текст судового рішення виготовлено 30.07.2021 року.

Суддя: С.В. Ставнійчук