ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/326/21 Суддя - доповідач - Парандюк Т.С.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

за участю секретаря - Боднар Р.В.

та сторін - представник апелянта ОСОБА_1 ; представника ОСОБА_2 - адвоката Хлєбнікова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/18284/14-ц за апеляційною скаргою Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2020 року, ухваленого суддею Герчаківською О.Я., у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого 06 листопада 2015 року, таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого 06 листопада 2015 року, таким, що не підлягає виконанню про стягнення з ТОВ «Кей-Колект» безпідставно одержаних коштів від примусової реалізації його автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2000 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 75371 грн. 50 коп та стягнення з Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) безпідставно одержаного виконавчого збору в розмірі 8374 грн. 61 коп. та стягнення з ДП «Сетам», безпідставно одержаної винагороди на проведені електронні торги в розмірі 4407 грн. 69 коп.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 посилається на те, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2015 року скасовано рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 02 червня 2015 року, яким ТОВ "Кей-Колект" відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог та прийнято нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року №0, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСибБанк», що виникла станом на 01 грудня 2013 року, у розмірі 2624311 грн. 33 коп., що еквівалентно 117618, 18 швейцарських франків. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно на користь ТзОВ «Кей-Колект» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 654 грн.

На підставі рішення 06 листопада 2015 року видано виконавчий лист № 607/18284/14ц у цивільній справі № 607/18284/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно на користь ТзОВ «Кей-Колект» заборгованості у розмірі 2624311 грн. 33 коп., що еквівалентно 117618, 18 швейцарських франків та судового збору у розмірі 3654 грн.

26 вересня 2016 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Легус Т.М. було винесено постанову ВП № 52325331, якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 607/18284/14-ц від 06 листопада 2015 року про примусове стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 2627965 грн. 33 коп. В подальшому вказаний державний виконавець винесла постанову ВП №52325331 від 21 січня 2019 року про передачу матеріалів виконавчого провадження до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, де старшим державним виконавцем Костишин П.П. була винесена постанова ВП № 52325331 від 27 лютого 2019 року про прийняття до виконання виконавчого провадження.

Станом на момент звернення до суду з цією заявою виконавче провадження ВП № 52325331 знаходиться на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ).

23 квітня 2018 року між ОСОБА_3 та TзОВ «Кей-Колект» було укладено Договір № 0/733392 про припинення зобов`язання з переданням відступного, на виконання якого останньою, починаючи з 24 квітня 2018 року, здійснювались платежі. В зв`язку з цим вважає, що рішення є виконаним поза межами виконавчого провадження, що є підставою для визнання виконавчого листа № 607/18284/14, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 06 листопада 2015року відносно нього таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 607/18284/14-ц виданого 06 листопада 2015 року, таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню - виконавчий лист № 607/18284/14-ц, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 06 листопада 2015 року по цивільній справі № 607/18284/14-ц в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ "Кей-Колект" заборгованості за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року № 0, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "УкрСиббанк", що виникла станом на 01 грудня 2013 року, у розмірі 2624311 грн. 33 коп, що еквівалентно 117618,18 швейцарських франків, та понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3654 грн.

У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.

В апеляційній скарзі Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого 06 листопада 2015 року, таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що визнаючи виконавчий лист № 607/18284/14-ц від 06.11.2015 року таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із факту добровільного виконання обов`язку солідарним боржником ОСОБА_3 поза межами виконавчого провадження, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 432 ЦПК України. Проте такі висновки суду є помилковими, зробленими без повного та всебічного вивчення всіх обставин справи, свідчать про формальний та поверхневий підхід до розгляду спірного питання.

Судом першої інстанції помилково не враховано, що в даному випадку, факт виконання обов`язку солідарним боржником ОСОБА_3 не є достатньою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так як виконання зобов`язання боржника, які виникли за кредитним договором № 0 від 27 жовтня 2006 року відбулося не в добровільному порядку, а в процесі здійснення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, що може слугувати підставою для повернення виконавчого документу в разі надходження відповідної заяви стягувача, проте не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Більше того, будь-яких заяв для повернення виконавчого документу, до ВДВС не надходило, відомості про сплату грошових коштів на виконання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 листопада 2015 року по цивільній справі №607/18284/14-ц не надходили.

Боржник переховує та не віддає реалізоване майно, а саме автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2000 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , хоча йому направлялась вимога про передачу транспортного засобу переможцю торгів від 18.05.2018 року. Описане та арештоване майно згідно акту опису, в присутності понятих, на відповідальне зберігання передано зберігачу, яким призначено боржника ОСОБА_2 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

Представник ОСОБА_2 адвокат Хлєбніков С.В. подав відзив на апеляційну скаргу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у якому зазначив, що при постановлені оскаржуваної ухвали суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини цивільної справи, дослідив та надав оцінку аргументам сторін та усім доказам, які були надані сторонами.

10 листопада 2020 року ОСОБА_3 було отримано від стягувача, ТзОВ "Кей-Колект" довідку № 05/11/20/733392 від 05 листопада 2020 року, про припинення зобов`язання за договором споживчого кредиту № 0 від 27 жовтня 2006 року у зв`язку з відсутністю заборгованості.

А отже, за змістом ст.545 ЦК України, Довідка № 05/11/20/733392 від 05 листопада 2020 року, що була видана ТзОВ "Кей-Колект" ОСОБА_3 є розпискою, яку кредитор, ТзОВ "Кей-Колект", зобов`язаний був видати боржнику (позичальнику) і є достатнім доказом виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань поза межами виконавчого провадження.

А отже, оскільки зобов`язання ОСОБА_2 перед кредитором, ТзОВ "Кей-Колект", виникли на підставі договору поруки від 27.10.2006 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ "УКРСИББАНК" для забезпечення виконання умов кредитного договору № 0 від 27.10.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "УКРСИББАНК", то даний кредитний договір є припиненим і зобов`язання ОСОБА_2 , як поручителя, також є припиненим.

У судовому засіданні представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кущак В.Б, апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Хлєбніков С.В. апеляційну скаргу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановивши факт добровільного виконання обов`язку солідарним боржником ОСОБА_3 поза межами виконавчого провадження, відповідно до вимог ч.2 ст.432 ЦПК України, вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 листопада 2015 року по цивільній справі № 607/18284/14-ц в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року № 0, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк», що виникла станом на 01 грудня 2013 року, у розмірі 2624311 грн. 33 коп., що еквівалентно 117618,18 швейцарських франків, та понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3654 грн. таким, що не підлягає виконанню.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі № 607/18284/14-ц було скасоване та прийняте нове рішення, згідно якого позовні вимоги позивача були частково задоволені, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно на користь ТзОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року № 0, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «УКРСИББАНК», що виникла станом на 01 грудня 2013 року, у розмірі 2624311 грн. 33 коп., що еквівалентно 117618,18 швейцарських франків. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно на користь ТзОВ «Кей-Колект» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3654 грн.

На підставі рішення апеляційного суду Тернопільської області, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист № 607/18284/14ц від 06 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно на користь ТзОВ «Кей-Колект» заборгованості у розмірі 2624311 грн. 33 коп., що еквівалентно 117618,18 швейцарських франків та судового збору у розмірі 3654 грн.

26 вересня 2016 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Легус Т.М. винесено постанову у ВП № 52325331 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого 06 листопада 2015 року, яке 21 січня 2019 року було передане у Тернопільський міський відділ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області.

04 листопада 2016 року державний виконавець виніс постанову про опис та арешт даного автомобіля, який був реалізований 21 червня 2017 року на прилюдних електронних торгах, переможцем яких стала ОСОБА_4 . Однак даний автомобіль ОСОБА_2 не передає новому власнику, а переховує.

27 лютого 2019 року старший державний виконавець Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Костишин П.П. постановив прийняти до виконання виконавче провадження № 52325331 з примусового виконання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого 06 листопада 2015 року Тернопільським міськрайонним судом, яке виконується з 26.09.2016 року та вчинялись відповідні дії: 04 жовтня 2016 року винесена постанова про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2000 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Із інформації, отриманої 08 жовтня 2020 року, виконавче провадження № 52325331 зупинено, що сторонами визнається.

Згідно договору № 0/733392 про припинення зобов`язання переданням відступного від 23 квітня 2018 року ТзОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_3 домовилися, що зобов`язання боржника, які виникли за кредитним договором № 0 від 27 жовтня 2006 року із всіма змінами та доповненнями та договором іпотеки нерухомого майна від 31 жовтня 2006 року зі всіма змінами та доповненнями припинені, а боржник у строк не пізніше наступного банківського дня з дати підписання договору зобов`язується передати кредиторові грошові кошти у розмірі 15000 дол. США у гривневому еквіваленті та, починаючи з 01 травня 2018 року в строк до 28 липня 2019 року передати грошові кошти у гривневому еквіваленті у сумі 25000 дол. США, що є добровільним виконанням в повному розмірі рішення суду.

24 квітня 2018 року ОСОБА_3 перерахувала на рахунок ТзОВ «Кей- Колект» 300443,87 грн, про що свідчить квитанція № 93, призначення платежу: погашення заборгованості за КД № від 27 жовтня 2006 року, згідно договору про припинення зобов`язання переданням відступного.

ОСОБА_3 на погашення заборгованості за КД № від 27 жовтня 2006 року, згідно договору про припинення зобов`язання переданням відступного № 110437900/733392 від 23 квітня 2018 року до 31 жовтня 2019 року погасила заборгованість на суму 763146 грн, що стверджується квитанціями.

05 листопада 2020 року ОСОБА_3 видана довідка вих. № 05/11/20/733392 ТзОВ «Кей-Колект» про те, що станом на 05 листопада 2020 року зобов`язання ОСОБА_3 по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 жовтня 2006 року припинені, заборгованість по зазначеному кредиту відсутня.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16.11.2020 року визнано виконавчий лист № 607/18284/14-ц від 06.11.2015 року, виданий відносно ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу № 265159 про проведення електронних торгів пасажирський автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2000 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 проданий 21 червня 2017 року, ціна продажу 88153 грн. 80 коп.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально - правові та процесуально - правові.

Підстави припинення цивільно- правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Частиною першою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Відповідно до ст. 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов`язання не може застосовуватись до правовідносин, у яких обов`язок поручителя щодо виконання зобов`язання за таким договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Колегія суддів вважає, що помилковим і передчасним є посилання суду першої інстанції на ст. 543 ЦК України, якою передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Подаючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 посилався на те, що на виконання договору відступного № 0/733392 від 23 квітня 2018 року ОСОБА_3 , яка в свою чергу є солідарним боржником згідно рішення апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2015 року, починаючи з 24 квітня 2018 року здійснила платежі на загальну суму 40016,86 доларів США.

Визнаючи виконавчий лист, виданий на ім`я ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , як солідарний боржник поза межами виконавчого провадження погасила борг перед ТзОВ «Кей-Колект".

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду щодо погашення заборгованості по даному виконавчому листі саме ОСОБА_2 щодо виконання рішення суду на підставі довідки ТзОВ «Кей-Колект", оскільки довідка, видана ОСОБА_3 стосується погашення заборгованості саме нею, а не солідарного боржника ОСОБА_2 , як це зазначено у виконавчому листі. Крім того, погашення заборгованості ОСОБА_3 проводилось під час примусового виконання рішення суду на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2016 року відносно ОСОБА_2 , по якому працівниками ДВС проведено ряд виконавчих дій щодо погашення заборгованості.

Матеріали справи не містять даних щодо припинення зобов`язання перед ТзОВ «Кей-Колект" саме поручителя ОСОБА_2 за кредитним договором у цілому (або в певній частині), чи припинено зобов`язання щодо сплати судового збору, оскільки сума боргу по виконавчому документу становила 2624311.33 грн, а ОСОБА_3 погашено згідно договору відступного від 18.09.2015 року тільки більше мільйона гривень.

На виконання вимог ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" в матеріалах справи відсутні докази надходження заяв зі сторони стягувача про повернення чи закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку із погашенням заборгованості, а також відомості про сплату грошових коштів на виконання виконавчого листа № 607/18284/14ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом 06 листопада 2015 року до ДВС.

Враховуючи те, що заявником не надано доказів про наявність передбачених нормами матеріального і процесуального права правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. 376, 377 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції в частині визнання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 06 листопада 2015 року по цивільній справі № 607/18284/14-ц таким, що не підлягає виконанню підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 , як передчасного.

Вірним є висновок суду в частині відмови задоволення заяви ОСОБА_2 про стягнення із ТзОВ "Кей-Колект" безпідставно одержаних коштів від примусової реалізації його автомобіля у розмірі 75371,50 грн, стягнення із Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) безпідставно одержаного виконавчого збору в сумі 8374,61 грн та із ДП "Сетам" - 4407,69 грн винагороди за проведені торги, оскільки примусова реалізація його транспортного засобу та вчинення інших дій по виконавчому листі відбувалось в межах виконавчого провадження до 05 листопада 2020 року, тобто до отримання довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором відносно ОСОБА_3 . Відсутні підстави для повернення виконавчого збору та винагороди за проведенні електронні торги, так як всі ці дії були охоплені виконанням рішення на підставі виконавчого документа та наявності боргу за кредитним договором.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути із ОСОБА_2 в користь Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у сумі 2270 грн. за подачу апеляційної скарги, що стверджується платіжним дорученням № 173 від 26.01.2021 року.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2020 року в частині визнання виконавчого листа № 607/18284/14ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 листопада 2015 року по цивільній справі № 607/18284/14-ц скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого 06 листопада 2015 року, таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

В решті ухвалу суду від 24 листопада 2020 року -залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 , проживаючого АДРЕСА_1 ) в користь Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 2270 грн. судових витрат за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 березня 2021 року.

Головуючий

Судді