Провадження №4-с/523/24/21
У Х В А Л А

"23" березня 2021 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря -Щербан О.Д.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

приватного виконавця Велькова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича, за участю заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича, та після уточнення скарги 27.01.2021 р. просила визнати неправомірними дії виконавця щодо арешту коштів боржника неправомірними, постанову про арешт майна боржника від 14.01.2020р. скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від ЛАСУНКА-МАРКЕТ як заробітна плата ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на рахунок отримувача НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у ПАТ «АЛЬФА-БАНК».

В обгрунтування скарги ОСОБА_1 вказувала на те, що приватним виконавцем, під час виконання рішення суду, був накладений арешт на розрахункові рахунки, які використовуються ОСОБА_1 для отримання соціальних виплат: заробітної плати та аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилаючись на порушення своїх прав в частині неможливості отримати заробітну плату, аліменти, скаржник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Велькова О.В. про арешт коштів боржника від 14.01.2020р., ухвалену у межах виконавчого провадження № 660970948 в частині арешту рахунку НОМЕР_4 , відкритому у ПАТ «АЛЬФА-БАНК», оскільки приватний виконавець фактично звернув стягнення на 100% заробітної плати скаржника, що суперечить вимогам ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 18.12.2020 р. ОСОБА_1 був поновлений строк на звернення до суду з даною скаргою.

15.01.2021р. ухвалою суду залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 , який є стягувачем у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримала вимоги скарги з підстав, зазначених в ній. Також зазначала, що вона не ухиляється від виконання рішення суду, однак позбавлена можливості отримувати заробітну плату, саме з якої може здійснювати погашення боргу, крім того, за наявного арешту державний виконавець в провадженні по стягненню аліментів на утримання її дитини не може здійснювати перерахування на рахунки в банку.

Представник стягувача Легенченко О.А. заперечувала проти задоволення скарги вказуючи на те, що станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, продала належне їй майно, грошові кошти на погашення боргу не сплачує.

Приватний виконавець Вельков О.В. заперечував проти задоволення скарги, пояснюючи, що ОСОБА_1 в добровільному порядку вимоги виконавчого документу не виконує, борг не сплачує, згідно декларації ОСОБА_1 , інше майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника відсутнє, а тому накладення арешту на кошти боржника, розміщені на рахунках у банках, є правомірним, оскільки саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження їх на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

04 квітня 2017 року Суворовський районний суду м.Одеси ухвалив рішення у справі №523/12540/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини відчуженого майна в розмірі 926 205,50 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 8 000,00 грн.. Рішення набрало законної сили 12.10.2017 року на підставі хвали апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року, якою рішення Суворовського районного суду м.Одеси залишено без змін. Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2019 року по цивільній справі №523/12540/16-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року по даній справі залишено без змін.

10 січня 2020 року видано дублікат виконавчого листа № 523/12540/16-ц на підставі ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019р., на виконання рішення від 04.04.2017 року.

14 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим Олегом Віталійовичем (надалі - приватний виконавець) прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в банківських установах:АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», ПАТ «ОТП БАНК», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК», ПАТ «УКРСИББАНК», АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»,ПАТ «МЕГАБАНК», ПАТ «СБЕРБАНК», ПАТ «УКРСОЦБАНК», ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ», ПАТ «КРЕДОБАНК», ПАТ «ПРОКРЕДИТБАНК`ПАТ «ПУМБ», ПАТ «АЛЬФА-БАНК», АТ «МІСТО БАНК», АТ «»ПІРЕУС БАНК МКБ», ПАТ «ІНГ БАНК УКРАЇНА», ПАТ «МТБ БАНК», ПАТ «А-БАНК», ПАТ «БАНК ВОСТОК», ПАТ «ІДЕЯ-БАНК»,, ПАТ «МТБ БАНК», ПАТ «Універсал банк», ПАТ «КРИСТАЛБАНК», що містяться на всіх відкритих рахунках, а також кошти, на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належить ОСОБА_1 , в межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди державного виконавця, витрат виконавчого провадження - 1027895,05 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно наданих документів, що на ім`я ОСОБА_1 у ПАТ «Альфа- Банк» відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 (відкритий на час укладення Договору рахунок № НОМЕР_5 змінено на № НОМЕР_6 на виконання п.5 Постанови Правління Національного Банку України №89 від 11.09.2017р.у валюті «гривня», з використанням платіжної картки (а.с.65). З представленої довідки ПП «Ласунка-Маркет» від 19.01.2021р. №16 на рахунок в ПАТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_2 зараховувується заробітна плата (а.с.66). Про призначення рахунків ОСОБА_1 повідомляла приватного виконавця в липні 2020 р.

Вирішуючи виниклий між сторонами спір, суд виходить з наступного обґрунтування.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 18 Закону під час виконання рішень виконавець має право на безперешкодний доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, ст. ст. 1, 24 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 97, 115 Кодексу законів про працю України держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені у залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівникам здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. № 95, яка ратифікована Україною 04.08.1961р. і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Такого ж статусу набуває пенсія та соціальні виплати, окремим категоріям осіб, так як такі кошти є джерелом доходу.

Таким чином, приватний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не має права накладати арешт на рахунки із спеціальним режимом використання, якими також можуть бути рахунки для зарахування страхових виплат, заробітної плати та інших виплат на карткові рахунки співробітників клієнта, з метою забезпечення дотримання наведеного положення, приватному виконавцю відповідно до ст.18 Закону надано безперешкодний доступ до інформації про боржника, в тому числі конфіденційної, що є необхідною для вчинення виконавчих дій відповідно до меж повноважень та в порядку, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням інших нормативно-правових актів.

Крім того, механізм звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника регламентований ст.68-70 Закону та за загальним правилом, із заробітної плати або пенсії боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості 20% із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З цього правила є встановлені законом виключення, коли розмір таких відрахувань може складати 50% і навіть у одному випадку 70 % (у випадку відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі наведеного, з урахуванням встановлених обставин справи, дії приватного виконавця Велькова О.В. щодо накладення арешту на кошти боржника під час примусового виконання виконавчого листа №523/12540/16-ц від 10.01.2020р. в частині накладення арешту на рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_1 для отримання заробітної плати, є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що внесена до суду скарга є обґрунтованою в частині визнання дій виконавця неправомірними та підлягає задоволенню, щодо вимоги про скасування постанови приватного виконавця про арешт майна болржника в частині накладення арешту на грошові кошти від 14.01.2020р., слід зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як видно із змісту даної норми, в повноваження суду при розгляді скарг не входить скасування рішень державного виконавця, а лише зобов`язання усунути порушення/

Отже, виходячи із повноважень суду при розгляді скарги на дії та рішення приватного виконавця, суд прийшов до висновку, що необхідно визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича в частині накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 на рахунок отримувача НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , відкритий а ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича зняти арешт з грошових коштів, які надходять від «Ласунка-Маркет» як заробіна плата ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , рахунок отримувача НОМЕР_2 , рахунок ЕПЗ№ НОМЕР_5 , відкритий в ПАТ «АЛЬФА-БАНК».

Керуючись ст.ст. 127,260,261,353,447-451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича в частині накладення аршету на кошти боржника ОСОБА_1 , на рахунок отримувача НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , відкритий а ПАТ «АЛЬФА-БАНК».

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича зняти арешт з грошових коштів, які надходять від ПП«Ласунка-Маркет» як заробітна плата ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , рахунок отримувача НОМЕР_2 , рахунок ЕПЗ№ НОМЕР_5 , відкритий в ПАТ «АЛЬФА-БАНК»:

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала складена та підписана 26.03.2021 р.

Суддя: