КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/4940/2020 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Музичко С.Г., Болотова Є.В.,

при секретарі Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейн огли, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейн огли, ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про скасування рішення.

У листопаді 2020 року представник позивачки подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , заборонити будь-яким особам передавати майно ПАТ «Укрсоцбанк» та зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №63385281 і №63406774 по виконанню рішення Дніпровського районного суду м. Києва про виселення зі спірної квартири.

Заяву обґрунтував тим, що оскаржується рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на вказану квартиру за АТ «Укрсоцбанк», і у разі задоволення позову рішення не можливо буде виконати. Крім того, на виконанні в Дніпровському РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебувають виконавчі провадження №63385281 та №63406774 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про виселення з квартири ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_6 , які є її родичами та проживають в ній на підставі реєстрації.

Вказував, що 22 жовтня 2020 року на адресу позивачки з`явились працівники виконавчої служби з представником АТ «Альфа-Банк» з метою примусового виселення з квартири всіх зареєстрованих осіб, посилаючись на рішення суду.

Крім того, 27.07.2020 року у справі №755/12569/19 задоволено позовні вимоги АТ «Альфа-Банк», як правонаступника АТ «Укрсоцбанк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_6 , про виселення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру

АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішення суду у справі

№755/15968/20.

В іншій частині заяви - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа Банк» з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.263 ЦПК Україна не з`ясував обставини справи при відсутності доказів з боку позивача та аргументації про необхідність застосування цього способу забезпечення позову, і як наслідок неправильно застосував норми процесуального права, а саме: ст.ст.151, 153, 154 ЦПК України.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки предметом спору є скасування рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк», то вважав за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту з метою запобігання відчуження майна та ускладнення судового розгляду.

Щодо заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо спірної квартири суд відмовив, оскільки дана вимога є неконкретизованою. Також вказував, що не підлягає задоволенню і вимога щодо забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №63385281 та №63406774, враховуючи положення ч.5 ст.124 Конституції України та статтю 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейн огли, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішення від 23.04.2019 року, яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк».

Оскільки предметом спору є скасування рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції вірно вважав за необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту з метою запобігання відчуження майна та ускладнення судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в ухвалі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 29 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: