Справа № 587/373/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання дій виконавця неправомірними,
ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. щодо винесення постанови від 26.11.2020 року у виконавчому провадженні № 63749396 щодо накладення арешту на грошові кошти божника, а саме заробітну плату, розміщену на рахунку в АТ «КБ «Приватбанк».
В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначила, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження без перевірки призначення розрахункового рахунку, що призвело до накладення арешту на її заробітну плату, яка є її єдиним джерелом її доходу для існування.
У судове засідання ОСОБА_1 свою скаргу підтримала в повному обсязі та пояснила, що з її зарплатної картки списуються всі кошти в рахунок погашення заборгованості. Вона взагалі залишається без коштів для існування і їй нізащо утримувати дитину.
Приватний виконавець Савенко Ю.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги і пояснив, що він вчинив всі виконавчі дії згідно чинного законодавства.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.
Судом установлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. перебуває виконавчий лист Сумського районного суду Сумської області від 31.01.2020 року № 587/2810/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку 17 748 доларів 69 центів США та 9693,16 гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О. від 26.11.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках банківських установ на ім`я ОСОБА_1 ( а.с.5-6).
Відповідно до заяви від 06 лютого 2021 року ОСОБА_1 зверталась до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. з проханням зняти арешт з рахунку, що відкритий на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 (а.с.8).
За приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
В ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 191, 261 Закону України «Про теплопостачання», ст. 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
В ч.ч. 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону «Про виконавче провадження»
В ч. 3 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» зазначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Відповідно до вимог ст. 56 Закону «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч. 7 ст. 26 цього Закону (ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження).

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт.

Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

За змістом вище вказаних норм, вбачається, що виконавцем накладається арешт на грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах.

Згідно ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату боржника звертається у разі відсутності в нього коштів на рахунках, відсутності чи недостатності майна для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

У відповідності з статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Як зазначала в позові позивачка і пояснила в судовому засіданні, вона зверталася до приватного виконавця з заявою щодо зняття арешту з рахунку, що відкритий на її ім*я в АТ КБ «Приватбанк» для виплати заробітної плати, однак відповіді не отримала, арешт з рахунку знятий не був.

З копії заяви позивачки на адресу приватного виконавця вбачається, що 6 лютого 2021 року ОСОБА_1 дійсно зверталася до приватного виконавця Савенка Ю.О. з заявою в якій зазначала, що у відповідності з статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

В заяві позивачка зазначала, що накладення арешту на кошти на рахунку, що відкритий на її ім`я, поза межами розміру стягнення у 20 відсотків заробітної плати, виходячи з характеру боргу, є протиправним. Заявниця зазначала, що вона позбавлена можливості взагалі користуватися заробітною платою, на яку накладено арешт, просила зняти арешт з її з заробітної плати і направити на її адресу відповідь з приводу її звернення. До своєї заяви в якості додатка ОСОБА_1 додала довідку про доходи ( ар.с. 8, 9).

У відповідності з ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Савенко Ю.О. зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки ( п.3,5 статті 18 Закону).

Разом з тим, всупереч положенням статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Савенко Ю.О. заяву ОСОБА_1 не розглянув взагалі, відповідь за звернення ОСОБА_1 щодо порядку стягнення грошових коштів не надав, хоча законом встановлений строк, протягом якого ОСОБА_3 повинен був розглянути заяву ОСОБА_1 і роз`яснити ОСОБА_1 порядок вирішення спірного питання, в тому числі і право на звернення до суду.

В результаті грубого порушення приватним виконавцем ОСОБА_3 положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» були суттєво порушені права ОСОБА_1 , яка, працюючи помічником вихователя Косівщинського закладу дошкільної освіти ясла садок «Золота рибка», отримуючи незначну заробітну плату, протягом 4 місяців фактично була взагалі позбавлена можливості користуватися коштами, що нараховувались як в якості заробітної плати, хоча раніше, за постановою приватного виконавця Савенка Ю.О., з її заробітної плати за місцем роботи вже стягувались кошти на виконання судового рішення в розмірі 20 відсотків від заробітної плати, як і встановлено ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, накладаючи арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , які вона отримувала в якості заробітної плати, приватному виконавцю вже було відомо, що 20 відсотків заробітної плати заявниці відраховується на погашення боргу і стягнення в більшому розмірі, що перевищує 20 відсотків, є незаконним.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в ст. 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях ст. 97 Кодексу законів про працю України, ст. 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Вказані норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві, на оплату праці.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже скарга ОСОБА_1 щодо оскарження постанови про арешт коштів від 26.11.2020 року підлягає задоволенню.

Керуючись .ст. 260, 261, 353, 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича у виконавчому провадженні № 63749396 в частині накладення арешту на суму заробітної плати, що перевищує 20 % надходжень заробітної плати на рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк».

Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича у виконавчому провадженні № 63749396 в частині звернення стягнення на грошові кошти на суму заробітної плати, що перевищує 20 % надходжень заробітної плати на рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк».

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича у виконавчому провадженні № 63749396 зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» на суму заробітної плати, що перевищує 20 % надходжень заробітної плати.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича у виконавчому провадженні № 63749396 від 26.11.2020р. про арешт коштів боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 15 днів з дня його проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали буде виготовлений не пізніше 21 березня 2021 року.

Суддя О.А.Степаненко