Справа № 509/3093/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором між батьками про сплату аліментів та збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2020 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що вони з відповідачем є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка посилаючись на те, що між нею та відповідачем укладено договір про сплату аліментів на дитину та на наявність заборгованості відповідача перед нею по вказаному Договору, просить стягнути з відповідача на її користь 44 099 гривень, що складається з суми основної заборгованості в розмірі 22 049,50 гривень та пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 22 049,50 гривень, судові витрати.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, але до суду звернувся представник позивачки із заявою, відповідно до якої позовні вимоги від імені позивача підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але до суду звернувся представник відповідача із заявою, відповідно до якої позовні вимоги від імені відповідача не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд розглянути справу у його відсутність та відсутність відповідача.

03 лютого 2021 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вінпросить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати в розмірі 7800 гривень, посилаючись на те, що позивачка проживає з донькою, на користь якої стягуються аліменти, за адресою: АДРЕСА_1 тобто у спільній з відповідачем квартирі, на те, що у випадку невиконання відповідачем умов Договору сума заборгованості може бути стягнена лише на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби, а також посилаючись на те, що позивачем не зазначений обґрунтований розрахунок пені.

15.03.2021 року від представника позивача надійшли пояснення, в яких останній заперечує проти доводів, викладених у відзиві на позов посилаючись на те, що проживання неповнолітньої доньки разом чи окремо з відповідачем не звільняє його від обов`язку по утриманню дитини, а також виконання умов Договору. Разом з тим, в поясненнях також зазначено, що встановлений частиною другою статті 189 СК України порядок стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса не може бути перешкодою для звернення за захистом порушених прав до суду, є правом позивача, а не його обов`язком, та даною нормою не обмежено право позивача на судовий захист, а також надав розрахунок нарахування пені на суму заборгованості помісячно, згідно якого розмір пені в цілому за весь період заборгованості складає 9 802,41 гривні.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень частини 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно з положеннями ст. 189 ч. 1 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Так судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.09.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про сплату аліментів на дитину, згідно якого ОСОБА_2 повинен сплачувати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у відсотковому вираженні 25 відсотків від заробітної плати, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму з 01 жовтня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини та разом не проживають з серпня 2017 року.

Згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2018 року по справі № 509/3955/18 шлюб між сторонами розірвано.

Дитина знаходиться на утриманні матері, позивачки по справі, при цьому відповідач не виконує належним чином зобов`язання по сплаті аліментів по утриманню малолітньої дитини, встановлені договором про сплату аліментів на дитину, в результаті чого на момент звернення позивачки до суду у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів за умовами Договору у розмірі 22 049,50 гривень.

Згідно п. 3 Договору ОСОБА_2 зобов`язаний вказану в пункті 2 цього договору суму аліментів сплачувати не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа кожного розрахункового місяця.

Суд погоджується з доводами позивача в тій частині, що розмір аліментів повинен розраховуватися виходячи з прожиткового мінімуму встановленого на кожний розрахунковий місяць на дитину у віці з 6 до 18 років в розмірі 50 відсотків, що є гарантованим платежем за Договором.

Судом встановлено, що в період з дня укладення Договору з 21.09.2017 року по дату подачі позовної заяви відповідач ОСОБА_2 за умовами Договору повинен був сплатити відповідачці аліменти на утримання дитини у розмірі 33 299,5 гривень. За даний період відповідачем сплачено 11 250 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями про оплату аліментів. Тобто відповідач систематично не виконував зобов`язання, передбачені договором, чим порушив наступні норми законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Положеннями частини 1 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

З позиції відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву, суд доходить висновку, про те що відповідач погоджується із сумою належних до сплати аліментів за вищевказаний період та фактично ним сплачених.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача з приводу того, що у випадку невиконання відповідачем умов Договору сума заборгованості може бути стягнена лише на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби та погоджується з позицією позивача, що стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса є правом, а не обов`язком сторони, на користь якої присуджуються аліменти на утримання дитини

Відповідно до ч. 2 ст. 189 СК України у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із вимогами статті 6 Європейської конвенції з прав людини, остання гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Встановлений частиною другою статті 189 СК України порядок стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса не може бути перешкодою для звернення за захистом порушених прав до суду. Окрім того, законодавець передбачив додаткову можливість спрощеного стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса саме в інтересах дітей з метою спрощення процедурних питань, але в жодному разі цим правом не обмежив право на судовий захист, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.08.2018 року по справі № 127/24670/15-ц.

Суд не бере до уваги доводи позивача з приводу того, що позивачка проживає з донькою, на користь якої стягуються аліменти, за адресою: АДРЕСА_1 тобто у спільній з відповідачем квартирі, оскільки обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.04.2019 року по справі 333/6020/16 вбачається, що відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Суд погоджується із доводами відповідача в тій частині, що позивач в позовній заяві не надав обґрунтованого розрахунку пені, розмір пені, який позивачка просить стягнути з відповідача на її користь в сумі 22 049,50 гривень є необґрунтованим. Разом з тим, суд приймає до уваги розрахунок пені, наданий позивачем в процесі судового розгляду справи в поясненнях, згідно якого обґрунтованим розміром нарахованої пені за весь період заборгованості є 9 802,41 гривні.

Згідно п. 14 Договору у разі несвоєчасного виконання умов договору та виникнення заборгованості по аліментам з вини ОСОБА_2 він повинен сплатити ОСОБА_1 пеню в розмірі 1,5 % від суми несплачених аліментів (або інших платежів) за кожен місяць прострочення.

З позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.08.2018 року по справі № 127/24670/15-ц вбачається, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 % (в даному випадку пеня становить 1,5 % згідно вимог Договору).

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Судом встановлено, що пеня за жовтень 2017 року складає 399,83 грн., за листопад 2017 року 413,15 грн, за грудень 2017 року 432,45 грн., за січень 2018 року 390,6 грн., за лютий 2018 року 432,45 грн., за березень 2018 року 418,5 грн., за квітень 2018 року 224,4 грн., за травень 2018 року 418,5 грн., за червень 2018 року - 432,45 грн., за липень 2018 року 451,98 грн., за серпень 2018 року 437,4 грн., за вересень 2018 року 451,98 грн., за жовтень 2018 року 437,4 грн., за листопад 2018 року 451,98 грн., за грудень 2018 року 471,28 грн., за січень 2019 року 425,67 грн., за лютий 2019 року 471,28 грн., в березні - грудні 2019 року пеня не нараховувалася, за січень 2020 року 95,94 грн., за лютий 2020 року 515,69 грн., за березень 2020 року 499,05 грн., за квітень 2020 року 515,69 грн., за травень 2020 року 499,05 грн., за червень 2020 року 515,69 грн. за весь період заборгованості пеня складає суму розмірів пені за кожний місяць, а саме 9 802,41 грн.

З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, питання про розподіл судових витрат, а саме судового збору судом не проводиться.

Згідно положень частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Згодою О.О. укладено договір про надання правничої допомоги № 05/20 від 01.06.2020 р., на підставі якого адвокатом позивачу надані послуги на загальну суму 7000 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт від 16.06.2020 року та розрахунковою квитанцією форми № РК-1.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, суд приходить до висновку про необхідність часткового стягнення судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу з відповідача в розмірі 6000 гривень.

Керуючись ст.ст. 4,12,141,258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 141,180,189,196 СК України, ст.ст. 509, 510, 526, 530, 610, 612, 614 ЦК України суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором між батьками про сплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , заборгованість за договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 21.09.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Олійниченко Ж.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 5 в розмірі 22 049,50 гривень (двадцять дві тисячі сорок дев`ять грн. 50 коп.) та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 9 802,41 гривні. (дев`ять тисяч вісімсот дві грн. 41 коп.).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати, які складаються з витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 6 000,00 гривень. (шість тисяч грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя А.І. Бочаров