Справа № 643/163/21
Провадження № 2/643/2403/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бломберус С.А.,

представника позивача: Рак Д.С.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення 142 050, 94 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 142 050, 94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 11.07.2017, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. У зв`язку з цим, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідач позовні вимоги визнав частково в сумі 103 005, 84 грн. В іншій части відповідач проти задоволення позову заперечив, оскільки під час укладання Договору про надання банківських послуг від 11.07.2017 відповідачем було підписано лише Анкету-заяву, однак він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які додані позивачем до позову. Крім того, відповідача не було проінформовано щодо відсоткової ставки, порядку нарахування відсотків, пені та штрафів за Договором від 11.07.2017, що підтверджується відсутністю на зазначених документах дати їх оформлення та підписів сторін. У паспорті споживчого кредиту, з яким відповідача ознайомлено під час отримання картки 07.12.2018 року вказано, що викладена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною лише до 22.12.2018 року. В подальшому відповідача не ознайомлювали з умовами Договору. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг були надані відповідачу для ознайомлення і погодження, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків, пені та штрафів за користування кредитними коштами та порядку їх нарахування. Також відповідач посилається на п. 6 Розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», згідно з яким він звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання споживачем зобов`язань за таким договором.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне.

11 липня 2017 року з метою отримання кредитної картки відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, у якій зазначено, що підписанням цієї Анкети-заяви відповідач згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, і разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого відповідач отримав шляхом самостійного роздрукування. Відповідач погоджується зі збільшеним строком позовної давності, вказаним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умови та правила вносяться щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку зміни внести неможливо, банк повідомляє відповідачу про зміни шляхом використання узгоджених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов і правил є підтвердженням відповідача узгодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов і правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобов`язується самостійно ознайомитись на офіційному сайті банку privatbank.ua.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Суд вважає безпідставними посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки вони не підписані відповідачем.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті-заяві позичальника від 11 липня 2017 року не зазначено яку суму тіла кредита буде нараховано на картковий рахунок, процентна ставка за користування цими коштами не зазначена, строк на який видається ця сума а також інші складові кредиту.

Банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Повна версія Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, судова колегія відхиляє доводи позивача щодо узгодження порядку нарахування процентів за користування кредитом, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, пенею та штрафами.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості з рахунку відповідача позивачем були списані відсотки в сумі 37 045, 10 грн. та комісія в сумі 2 000, 00 грн., тоді як у відповідача не виникло зобов`язання щодо сплати відсотків та комісії позивачу оскільки, як зазначалось вище, домовленостей з цього приводу сторонами досягнуто не було. Вказані платежі, оскільки їх сплата не обумовлена сторонами, потрібно віднести в рахунок погашення тіла кредиту.

За таких обставин суд вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем з повернення кредиту складає 103 005, 84 грн., а не 142 050, 94 грн., як вказує позивач.

Посилання позивача на Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 07 грудня 2018 року, суд до уваги не приймає, оскільки виходячи зі змісту Паспорту, викладена у ньому інформація, в т.ч. щодо розміру відсоткової ставки, зберігає чинність та є актуальною по 22.12.2018 року, тоді як відсотки та комісія були списані позивачем з відповідача починаючи з 01.03.20220 року.

Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11 липня 2017 року у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Водночас, відповідно до положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Отже, оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем відповідач не надав, виходячи із частини другої статті 530 ЦК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банку лише заборгованості за кредитом в сумі 103 005, 84 грн., оскільки позивачем доведено використання позичальником кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення кредитору.

З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 280, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 142 050, 94 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту в сумі 103 005 (сто три тисячі п`ять) грн. 84 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 545 (одна тисяча п`ятсот сорок п`ять) грн. 08 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д).

6. Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 30.07.2021 року.

Суддя Н.В. Новіченко