29 березня 2021 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 221/8186/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
22.12.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він проживає за вищевказаною адресою у будинку, який належить йому згідно свідоцтва про право власності на колгоспний двір, виданого 27.02.1990 року виконавчим комітетом Волноваської районної ради народних депутатів згідно рішення виконавчого комітету Волноваської районної ради народних депутатів № 233 від 19.07.1988 року. У даному будинку також зареєстрований його син ОСОБА_2 . У 2012 році його син ОСОБА_2 поїхав жити до Російської Федерації, де він на теперішній час, згідно його слів, вже отримав громадянство та повертатися жити до України не збирається.
Тобто з 2012 року та по теперішній час ОСОБА_2 у його будинку по АДРЕСА_1 не проживає, в Україну не приїздив, та його адреса ні йому, ні його дружині невідома, бо відносин з ним вони вже декілька років не підтримують.
Згідно акту обстеження фактичного проживання осіб у будинку по АДРЕСА_1 від 21 грудня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 у зазначеному будинку не проживає, та особистих речей, які належать йому у будинку не виявлено. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 відсутній без поважних причин у його житлі за вказаною адресою понад сім років та ніяких домовленостей, щодо його відсутності у житлі між ними не було, у зв`язку з чим він звернувся до суду та просить визнати його таким, що втратив право на користування житлом.
У судове засідання позивач не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовної заяви наполягає.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі..
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно Свідоцтва про право власності на колгоспний двір від 27.02.1990 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Волноваської райради №233 від 19.07.1988 року. (а.с. 4)
Із наявної у матеріалах справи довідки Миколаївської сільської ради Волноваського району Донецької області від 21.12.2020 року №1327 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований, але не проживає. (а.с. 5)
Із наявного у матеріалах справи акту обстеження фактичного проживання осіб від 21.12.2020 року вбачається, що під час обстеження будинку АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 у зазначеному будинку зареєстрований, але не проживає, особистих речей, які належать йому в будинку не виявлено. У акті також зазначено, що даний факт не проживання ОСОБА_2 у вказаному будинку також підтверджений сусідами: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 6)
Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку АДРЕСА_1 без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, тому позов слід задовольнити.
На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовими заявами відповідачів, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Чальцева