РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Чесняка Ф.Ф. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю. В обґрунтування позову (з урахуванням уточненої позовної заяви вх. № 2095 від 18.01.2021) зазначила, що починаючи з 26 серпня 2020 року вона є власником гаража № НОМЕР_1 з підвалом, що знаходиться на території Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 26.08.2020. До цього часу власниками гаражу були її син - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Починаючи з 2010 року голова Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» в особі голови ОГК «Маяк-2» ОСОБА_6 чинить перешкоди в користуванні її майном, а саме гаражем № НОМЕР_1 . За життя ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , Відповідач в особі ОСОБА_6 створює перешкоди у здійсненні права користування гаражем, шляхом заварювання вхідних воріт гаражу, залиття рідкими цвяхами отворів замку, внаслідок чого стало неможливим відмикання замку, та іншим чином пошкодження Гаражу тощо. Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 0000520, внесеним до ЄРДР 19.02.2013, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі 1-кс/335/9/2020 та протоколом №2 від 13.02.2011 загальних зборів членів обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2». Посилаючись на зазначені обставини просить суд зобов`язати відповідача утриматися від дій, спрямованих на перешкоджання позивачу у здійсненні права користування гаражем № НОМЕР_1 з підвалом, що розташований на території Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» в м. Запоріжжі, за адресою вул. Єлизавети Щедрович, 73-В, м. Запоріжжя, 69057, та відновити попередній стан воріт гаражу № НОМЕР_1 та пошкодженого замку до них, який надає вільний доступ всередину.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня вручення копії ухвали.

18.01.2021 недоліки позовної заяви усунуті, у встановлений судом строк.

19.01.2021 судом відстрочено позивачу сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. до ухвалення рішення у справі, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Судове засідання у справі призначено на 16.03.2021.

23.02.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідач вважає, що позов про усунення перешкод у користуванні гаражом № НОМЕР_1 , який знаходиться на території ОГК «Маяк-2» не має доказів порушення прав позивача. ОСОБА_1 не зроблено жодного намагання скористатись своїм правом спадкодавця, яке їй надає діюче законодавство та Статут кооперативу. На підставі зазначеного, вважає, що позов є безпідставним.

25.02.2021 представник відповідача подав зустрічну позовну заяву про стягнення з позивача заборгованості за надані послуги.

29.03.2021до суду від представника позивача надійшли заперечення проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом. В обґрунтування зазначив, що відповідачем пропущено строк звернення до суду із зустрічною позовною заявою, а також те, що позови виникають з різних обставин, тому не підлягають спільному розгляду.

Ухвалами суду від 29.03.2021зустрічну позовну заяву повернуто заявнику, разом із доданими до нього документами. Окрім того, відповідачу повернуто судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., сплачений при поданні зустрічної позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.05.2021закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2021.

Допитаний у судовому засіданні 02.06.2021 свідок ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначила, що вона з 2009 року є членом ОГК «Маяк-2», з того часу і знайома з сім`єю ОСОБА_4 . Гараж № НОМЕР_1 знаходиться біля в`їзду в гаражний кооператив. Пояснила, що сім`я ОСОБА_4 ніколи не були членами кооперативу. Пояснила, що гараж ОСОБА_4 був приватизований орієнтовно в 2010 році чоловіком позивача ОСОБА_5 . З 2010 року до восени 2012 року ОСОБА_7 тимчасово виконувала обов`язки голови правління кооперативу, на період відсутності ОСОБА_6 . За цей час прізвища ОСОБА_4 у журналах членів кооперативу були відсутні. Пояснила, що ОСОБА_6 відривав рубіроїд з покрівлі гаражу ОСОБА_4 , також була свідком коли ОСОБА_6 заливав у навісні замки їх гаражу рідке скло.

Допитаний у судовому засіданні 02.06.2021. свідок ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначив, що є племінником ОСОБА_1 , з ОСОБА_6 не знайомий. У березні 2020 року племінник приїздив до гаражу ОСОБА_1 , з метою відкриття гаражу. При спробі відчинити, він виявив, що замкова щілина була залита рідким склом, тому він просвірлив замок і відчинив замок. Після цього він повісив на гараж ще навісний замок, але наступного разу ОСОБА_1 також не змогла відчинити гараж самостійно, оскільки замок був спотворений. Також повідомив, що йому відомо зі слів ОСОБА_4 (сина позивача) і про інші випадки пошкодження головою кооперативу гаражу і замків, які почали виникати з приблизно з 2015-2016 року. Також повідомив, що гараж ОСОБА_4 знаходиться на території гаражного кооперативу. Його тітка та її родичі ніколи не були членами гаражного кооперативу зі слів сина позивача.

У судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги, та просили задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечував, пославшись на відзив на позовну заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені сторонами, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 22.04.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 21.02.2020р.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.08.2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 1972 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його мати ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з гаража № НОМЕР_1 з підвалом, що розташований на території обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» в місті Запоріжжя, який належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Третьою запорізькою державною нотаріальною конторою 05.12.2019 за р.№2-371. Опис об`єкта: гараж з підвалом, Д, загальна площа 43,8кв.м. Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.06.2011 № 285/12 гаражі обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» розташовані в м. Запоріжжя по вул. Щедровича Єлизавети (стара назва вул. Клари Цеткін), 73 «в» .

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 221528451 від 26.08.2020, гараж з підвалом за адресою: м. Запоріжжя, Запорізька обл.., м. Запоріжжя, «Маяк-2» обслуговуючий гаражний кооператив, гараж НОМЕР_1 належить у формі приватної власності ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1103 від 26.08.2020.

Згідно з протоколом №2 від 13.02.2011 року загальних зборів членів обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2», а саме пунктом 8 протоколу вирішено, зокрема: примусити ОСОБА_6 виконувати рішення правління і загальних зборів заварювати ворота гаражів згідно списків затверджених правлінням та вживати інших заходів, згідно Статуту та чинного законодавства.

З тексту постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2017, внесеного до ЄРДР під № 0000520 від 19.02.2013 року, за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 Кримінального кодексу України (Умисне знищення або пошкодження майна) вбачається, що на початку вересня 2011 року невстановлена особа, знаходячись у гаражному кооперативі «Маяк 2», по вул. Клари Цеткін 73-В, вчинила пошкодження гаражу № НОМЕР_1 . Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що його батько ОСОБА_5 є володільцем гаражу № НОМЕР_1 , який знаходиться за вказаною адресою. У вересні 2011 року потерпілий прийшов до гаражу з метою забрати свій автомобіль у цей момент виявив, що з лівої сторони гаражу була вбита арматура до якої були приварені зтворки відчиняючихся воріт, біля яких утворились тріщини. Виявивши пошкодження потерпілий пішов до ОСОБА_6 та повідомив йому, щоб він зрізав арматуру проте той повідомив, що нічого виправляти він не буде, після цього потерпілий звернувся до органів поліції. Було відібрано пояснення від гр. ОСОБА_6 , який пояснив, що він є головою гаражного кооперативу «Маяк 2» з 2010 року. Також він пояснив, що володілець гаражу № НОМЕР_1 є боржником тому йому був заварений гараж після зібрання правління членів кооперативу «Маяк 2». 27.10.2011 був заварений вказаний гараж.

У позові позивач зазначає, що позивач понесла витрати, пов`язані з усуненням пошкодження замка, спричинених відповідачем, для потрапляння до гаражу, о підтверджується рахунком № 149 від 23.03.2020. Також позивач зазначає, що 15.09.2020. за фактом чергового пошкодження замку в гаражі викликала службу «102» наряд поліції з метою фіксування факту протиправних дій, та давала пояснення з цього приводу слідчому, що підтверджується матеріалами, які містяться в Вознесенівському ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

З цього приводу суд звертає увагу, що згідно з рахунком №149 від 23.03.2020, виписаним, ймовірно ЧП «Дударчук» (запис здійснено рукописно і нерозбірливо), згідно з яким описані наступні послуги (мовою оригіналу): «Услуги по ремонту, замене замка зажигания и лечинок дверей на автомобиле ВАЗ 2114 г/н НОМЕР_5 »: 1) замок зажигания - 450гр., 2) лечинка дверей - 150гр., 3) работа - 500гр.». Разом 1100гр.

Отже, вказаний рахунок підтверджує сплату коштів за ремонтні роботи проведені із заміною замків на автомобілі, а не гаражі.

Окрім того, твердження позивача, щодо звернення до правоохоронних органів 15.09.2020 не підтверджуються жодним доказом, наявним в матеріалах справи.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності; власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

У статтях 77,78 ЦПК України вказано про належність та допустимість доказів.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Щодо наявності порушеного 19.02.2013 кримінального провадження, за зверненням сина позивача містять опис обставин встановлених станом на вересень 2011 року, що не може братись судом до уваги на момент розгляду справи. Разом із тим, поясненнями свідка ОСОБА_9 підтверджується, що позивач у березні 2020 року мала доступ до гаражу після здійсненого племінником ремонту замку, а отже ворота гаражу не є завареними або пошкодженими на момент розгляду справи. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Доказів того, що обслуговуючим гаражним кооперативом «Маяк-2» або його посадовими особами, здійснені якісь дії щодо псування майна позивача, або здійснення їй перешкод у праві користування гаражем № НОМЕР_1 , який розташований у ОГК «Маяк-2» матеріали справи не містять. А отже, і відсутні докази порушення прав та/або інтересів позивача.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Проаналізувавши встановлені судом відповідні обставини у справі, суд дійшов висновку, що вимоги про усунення перешкод у користуванні гаражем є недоведеними, тому не підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду позивач просить усунути перешкоди у користуванні гаражем № НОМЕР_1 , який розташований на території Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» шляхом зобов`язання відповідача утриматися від дії, спрямованих на перешкоджання позивачу у здійсненні права користування гаражем № НОМЕР_1 з підвалом, та відновити попередній стан воріт гаражу № НОМЕР_1 та пошкодженого замку до них, який надає вільний доступ всередину.

Проте прохальна частина позову не містить прямої вказівки на те, які саме дії має вчинити відповідач на виконання такого рішення у разі задоволення позову.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить звернути вагу на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Позивачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином обраний ним спосіб захисту зможе забезпечити реальний та ефективний захист її порушеного (невизнаного) права, адже позивач просить лише зобов`язати відповідача вчинити певні, невизначені дії, спрямовані на відновлення попереднього стану гаража, зміст яких, виходячи із змісту прохальної частини позову, має визначити сам відповідач.

Проаналізувавши зміст позовних вимог та обставини, якими вони обґрунтовані, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не призведе до відновлення його порушених прав у разі задоволення позову, а для відповідача таке рішення є невиконуваним, оскільки не містить прямої вказівки на те, який кінцевий результат має бути досягнутий у результаті виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Вказані обставини також виключать можливість задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 19.01.2021 провадження у вказаній справі було відкрито та відстрочено позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до ст. 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840,80 грн. судом покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) грн. в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м.Зап. Вознес./22030101; код отримувача: 37941997; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0008513; код класифікації доходів бюджету: 22030101).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини судового рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 28 липня 2021 р.

Повний текст судового рішення виготовлено 4 серпня 2021 р.

Відповідно до ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - Обслуговуючий гаражний кооператив «Маяк-2», ідентифікаційний код юридичної особи 34790283, місцезнаходження: Україна, 69057, м. Запоріжжя, вул. Єлизавети Щедрович, буд. 73-В.

Суддя І.П. Соболєва