Справа № 463/72/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/2057/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Цяцяка Р.П.

Секретар Іванова О.О.

Розглянувши без участі учасників справи цивільну справу № 463/72/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

12 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі АТ «Дельта Банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до Кредитного договору від 27 червня 2007 року № 0, додаткової угоди від 30 листопада 2009 року №1, укладених між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого за цим договором є ПАТ «Дельта Банк» згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами від 08 грудня 2011 року) та ОСОБА_2 , банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000 доларів США під 13,5% річних на строк з 27 червня 2007 року до 27 червня 2022 року. Позичальник взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків у строк, визначений графіком, належно не виконував, у зв`язку з чим банк звернувся про дострокове стягнення суми кредиту на підставі пункту 6.1.2 кредитного договору.

На виконання кредитних зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за умовами Кредитного договору, між банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки від 27 червня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку двохкімнатний будинок загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 19 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 21 травня 1999 року за реєстровим номером №2-1632.

Так як умови кредитного договору, забезпечені іпотекою, не виконувалися, банк 11 листопада 2014 року надіслав ОСОБА_1 . Вимогу про усунення порушення основного зобов`язання. Вимога банку іпотекодавцем не була виконана, заборгованість в сумі 510 254,77 грн. по кредиту не погашена.

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Дельта Банк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 27 червня 2007 року для погашення заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2007 року № 0, додаткової угоди від 30 листопада 2009 року №1, укладених між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 у розмірі 510 254,77 грн., що складається з тіла кредиту у сумі 296 205,58 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 173 603,16 грн. визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну для продажу предмета іпотеки згідно заставної вартості предмету іпотеки у розмірі не нижче 292 082 грн.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2016 року рішення Личаківського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк».

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 27 червня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 у розмірі 510 254,77 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27 червня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 двохкімнатний будинок загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 19 к.м, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 21 травня 1999 року, предмет іпотеки зареєстрований у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 15219826 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (до будинку відноситься огорожа з металевої сітки, позначена цифрами 1,2; металеві ворота-3, металева хвіртка-4)шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення аналогічне по своєму змісту до рішення апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2016 року.

Постановою Верховного Суду від 08 липня 2020 року частково задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Постанову апеляційного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» Заставна О.В. зазначає, що рішення Личаківського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2015 року є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає до скасування, оскільки не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України. В апеляційній скарзі представник апелянта посилається на ст.. 33,ст..13 Закону України «Про іпотеку» та вважає, що цей Закон пов`язує можливість звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем за письмовою заявою попереднього іпотекодержателя про припинення звернення стягнення. Однак, така заява в матеріалах справи відсутня. При цьому, зазначає, що як попередній іпотекодержатель так і наступний іпотекодержатель щодо двохкімнатного будинку по АДРЕСА_1 є АТ «Дельта Банк». Вважає, що судом не застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню, зокрема, ст..12,33,39 Закону України «Про іпотеку», неправильно застосовано ст..13 ЗУ «Про іпотеку», а також порушено норми процесуального права, що привело до ухвалення незаконного рішення.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені за відомою суду адресою, причин неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до частини другої ст.372 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом частини другої статті 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною першою статтею 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст.367 ЦПК).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 27 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер кредитного договору змінено на № 1), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 20 000 доларів США з розрахунку 13,5% річних на строк з 27 червня 2007 року до 27 червня 2022 року.

30 листопада 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до договору № 0 про надання споживчого кредиту від 27 червня 2007 року, якою змінено порядок погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, 27 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, згідно з яким остання передала в іпотеку банку двохкімнатний будинок загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 19 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 21 травня 1999 року за реєстровим № 2-1632.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» змінило ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях та набуло право вимоги (замість ПАТ «УкрСиббанк») до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами.

У Додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та акті прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги від 16 січня 2012 року зазначено, що ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними договорами ОСОБА_2 № 0 та № НОМЕР_1 (іпотека від 27 червня 2007 року № 21410).

У зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 27 червня 2007 року № 0 ПАТ «Дельта Банк» 11 листопада 2014 року звернулося із досудовою Вимогою (претензією) до ОСОБА_1 про невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором кредиту та необхідності погашення нею заборгованості, яка на той час становила 20 225,82 долари США. Вимога банку майновим поручителем не була виконана, заборгованість за кредитним договором не була погашена.

Заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2007 року № у сумі 138 699,98 грн.

08 липня 2014 року Сторожинецьким ВДВС РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання заочного рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2013 року.

Судом першої інстанції із пояснень представника позивача встановлено, що рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області не виконано, заборгованість не стягнута.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на ч.5 ст.13 Закону України «Про іпотеку» зазначив, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть, якщо строк виконання основного зобов`язання перед наступним іпотекодержателем не настав.

При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог (ч.6 ст.13 Закону України «Про іпотеку»).

Судом встановлено, що відповідно до п.1.3 Договору іпотеки від 27.06.2007 року (а.с.24) на момент укладення Кредитного договору, предмет іпотеки-двохкімнатний будинок загальною площею 50,5 кв.м житловою площею 19,0 кв.м за адресою АДРЕСА_1 уже перебував у попередній іпотеці АКІБ «Укрсиббанк» на підставі договору іпотеки від 18.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кушнерик Н.П. за реєстровим № 3447.

Враховуючи те, що позивачем не надано ні суду першої, ні апеляційної, ні касаційної інстанції доказів що попередній іпотекодержатель за умовами договору іпотеки від 18.08.2006 року дав згоду на звернення стягнення за наступним договором іпотеки, або що вимоги іпотекодержателя за попереднім договором іпотеки є погашеними, а кредитне зобов`язання, яке забезпечувалося попередньою іпотекою виконане, підстав для задоволення позову немає.

Колегією суддів не приймається посилання позивача у апеляційній скарзі, що іпотекодержателем як у попередньому договорі так і договорі від 27.11.2007 року є АТ «Дельта Банк», оскільки Законом України «Про іпотеку» встановлена черговість виконання судового рішення, а також пріоритетність права звернення на іпотечне майно.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

Статтею 12 ЦПК зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства-суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи те, що позивачем ПАТ «Дельта Банк» не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог та порушення прав, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстав для задоволення апеляційної скарги суд не вбачає.

Однак, суд погоджується із висновком суду першої інстанції , що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 вересня 2013 року у справі №6-73цс13. Разом з тим, задоволення таких позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст..375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 383,384,389,391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.П.Цяцяк