Дата документу 27.07.2021 Справа № 337/4207/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4207/20
Провадження №22-ц/807/2057/21
Головуючий в 1-й інстанції - Сидорова М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 17 лютого 2021 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - АТ «ПУМБ) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивовано тим, що 27.06.2018р. між сторонами було укладено кредитний договір №401, відповідно до умов якого, відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 20401,00 грн. У зв`язку з порушенням зобов`язань за вказаним кредитним договором, відповідачка станом на 21.09.2020р. має заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 38603,43 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 13761,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 0,85 грн., заборгованості за комісією в сумі 14640,96 грн., штрафних санкцій в сумі 10200,50 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2021 року, позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, ) заборгованість за кредитним договором №401 від 27.06.2018 року в загальній сумі 23521,60 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 13761,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 0,64 грн., заборгованості за комісією в сумі 9759,84 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1280,75 грн., а всього: 24802 (двадцять чотири тисячі вісімсот дві) грн. 35 коп.???

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що коштами з банківської картки відповідачки незаконно заволоділи невстановлені особи з приводу чого, ведеться досудове розслідування, розмір заборгованості з комісії та штрафів нарахований всупереч вимогам законодавства та не передбачений умовами договору.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. Х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 1.1 Статуту АТ «ПУМБ» в новій редакції, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (найменування товариства змінено на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за рішенням річних Загальних зборів акціонерів Банку (протокол №79 від 26 квітня 2018 року) згідно із Законом України "Про акціонерні товариства").

27.06.2018р. відповідачка ОСОБА_1 звернулась до АТ «ПУМБ» із Заявою №401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачці кредит на загальні споживчі цілі в сумі 20401,00 грн., з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 0,01 % річних, строком на 24 місяці, з щомісячною комісією за обслуговування кредиту 2,99%.

Кредитні кошти у розмірі 20401,00 грн., відповідно до п.7 даної заяви, були перераховані на банківський рахунок відповідачки ОСОБА_1 , що підтверджується меморіальним ордером від 27.06.2018р. №TR.29376647.38142.8810.

Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 06.04.2018р.), затвердженої рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол №694 від 06.03.2018р., передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Відповідно до п.5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно п.5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Пунктом 6.1 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що сторони несуть відповідальність, передбачену умовами цього договору та чинним законодавством України за невиконання, неналежне виконання своїх обов`язків, передбачених договором.

Частиною 5 Розділу ІІ публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено порядок та розмір сплати клієнтом штрафів.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором, позивач відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України направив на адресу позичальника письмове повідомлення №1908, яке датоване 21.10.2019р., про дострокове виконання зобов`язань за укладеним договором з вимогою повернення боргу в розмірі 23 359,85 грн. в строк до 28.10.2019р., однак дана вимога відповідачкою виконана не була.

Окрім цього, встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2020р. було задоволено позов ОСОБА_1 та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 33137, що вчинений 18.12.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., яким задоволено вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з ОСОБА_1 23359,85грн. заборгованості в межах спірного кредитного договору (заяви № 4011 від 27.06.2018р.).

Також судом встановлено, що 17.07.2018р. за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР за №0001369 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.185 КК України, а саме за фактом, що у період часу з 27.06.2018р. по 03.07.2018р. невстановлена особа, за невстановлених обставин, шляхом вільного доступу таємно викрала з кредитної картки АТ «ПУМБ», що належить ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 16000 грн. Наразі досудове розслідування за вказаним фактом триває.

Згідно з інформацією, яка міститься в повідомленні АТ «ПУМБ» №ZА7-50.4/75 від 11.11.2019р., у відповідь на звернення ОСОБА_1 , виставляння повернутого платежу по оспрюваній нею транзакції не представляється можливим з тих причин, що транзакція була здійснена з використанням протоколу захисної електронної транзакції (SET/3D Secure). Даний протокол дозволяє торговій точці, емітенту БПК та клієнту обмінюватися інформацією під час здійснення операцій в інтернеті для додаткової аутентифікації. В даній операції додаткова аутентифікація була запрошена торговою точкою та успішно проведена. Назва торгової точки: OP*OMEGA Prague, дата: 27.06.2018р., сума з урахуванням комісії: 600,00 грн. 27.06.2018р. о 16.59 год. на мобільний телефон( номер НОМЕР_2 - цей же номер вказаний у заяві), для підтвердження здійснення транзакції, був відправлений 4-значний одноразовий пароль. В 17.03год. пароль був введений. В результаті здійсненої транзакції здійснена оплата послуг брокерів, біржових дилерів на сайті: http://siamoption.com. Відповідно до правил МПС оспорювання транзакцій, здійснених з використанням протоколу 3D Secure, з причин шахрайського характеру транзакцій не представляється можливим.

Згідно з письмовими поясненнями без дати, адресату та зазначення автора, які надала відповідачка ОСОБА_1 , 27.06.2018р. у відділені АТ «ПУМБ», який розташований у Бородинському районі м.Запоріжжя, було оформлено кредит в розмірі 20 тис. грн. Гроші були переведені на кредитну картку № НОМЕР_3 . 28.06.2018р. з вказаної картки вийшло зняти лише 4 тис.грн., залишок на картці складав 140 грн. Більше грошей не було. 29.06.2018р. про вказаний факт було повідомлено Банк, подано заяву про недостатність суми на картці в розмірі 16 тис. грн. Співробітники Банку пообіцяли розібратись, повідомити результат. Але відповідь не надійшла. 17.07.2018р. до поліції було подано заяву, що у період з 27.06.2018р. по 28.06.2018р. викрадені гроші з кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 в сумі 16 тис. грн.

Згідно з розрахунком та випискою по рахунку, наданими позивачем, заборгованість відповідачки перед Банком за вищевказаним кредитним договором станом на 21.09.2020р. становить 38603,43 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 13761,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 0,85 грн., заборгованості за комісією в сумі 14640,96 грн., штрафних санкцій в сумі 10200,50 грн.

Задовольняючи вимоги позову частково суд першої інстанції зазначив, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту, наданий позивачем, є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачкою не спростований, а тому вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується заборгованості за відсотками та комісією, то враховуючи надіслання АТ «ПУМБ» відповідачці вимоги щодо дострокового погашення заборгованості, Банк в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також комісії. Тобто, розмір процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості слід визначати станом на 28.10.2019р., в межах дії договору, а саме в розмірі 0,64 грн. заборгованості за процентами та 9759,84 грн. заборгованості за комісією. Щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 10200,50 грн., то у задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки умови їх нарахування не узгоджені сторонами у справі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

27.06.2018р. відповідачка ОСОБА_1 звернулась до АТ «ПУМБ» із Заявою №401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачці кредит на загальні споживчі цілі в сумі 20401,00 грн., з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 0,01 % річних, строком на 24 місяці, з щомісячною комісією за обслуговування кредиту 2,99%.

У заяві зазначено, що відповідачка підписанням цієї заяви беззаперечно підтверджує прийняття публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті позивача.

До кредитного договору банк додав Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.6-11).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "ПУМБ").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути нараховані відсотки та комісію.

При цьому відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості (а.с.17) вбачається наявність у відповідачки простроченої заборгованості за кредитом, комісією та процентам та відсутність строкової заборгованості по вказаним складовим, умови нарахування яких викладені у підписаній заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з нею, підписуючи заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати прострочених процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати простроченої комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Так, заява про приєднання підписана 27 червня 2016 року при цьому до позову долучено Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затверджену 06 березня 2018 року.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом змінювались.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення кредитних коштів.

Так Банк, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахувань за кредитним договором передбачених підписаною заявою №401. Між тим, вимог щодо повернення строкової заборгованістю за кредитом, комісією та процентам позивачем не заявлено, оскільки така заборгованість відсутня, а вимоги щодо стягнення простроченої заборгованості не можуть бути задоволені оскільки умови, що до нарахування вказаної заборгованості не визначені в заяві від 27.06.2018р.

При цьому рішення в частині відмови у задоволення позовних вимог щодо нарахування штрафних санкцій не оскаржено.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду зазначає про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача суми за простроченим кредитом, простроченою комісією та простроченим відсоткам з підстав недоведеності цих вимог.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з задоволенням вимог апеляційної скарги, розмір судового збору, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги складає 1921,13 грн.

Між тим, враховуючи, що ухвалою суду апеляційної інстанції від 27 квітня 2021 року скаржнику відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у справі, стягнення вказаної суми судового збору з позивача підлягає на користь держави.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2021 року у цій справі скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги - 1921,13 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 27 липня 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О. З. Поляков