Справа № 743/166/21
№ провадження 2/738/227/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі:

суддi - Волошиної Н.В.

з участю секретаря судового засідання - Донець Г.В.,

відповідача - ОСОБА_1

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

В лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 15 березня 2011 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своєчасно не повернула грошові кошти для погашення заборгованості за вказаним кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. 09 січня 2019 року між сторонами було укладену додаткову угоду до кредитного договору №SAMDN9846, за умовами якої сторони дійшли згоди, що банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена у п. 1.2 додаткової угоди, за умови, що відповідачка здійснить платіж в розмірі та в строки вказані у п. 1.5.1 вказаної додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний у п. 1.3 додаткової угоди.

Вказана додаткова угода укладалася під відкладальну обставину, а саме в разі належного виконання клієнтом зобов`язань за договором та п. 1.5 угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п.1.2 угоди та умова про зміну процентної ставки передбачена п. 1.4 угоди. Також пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2 угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачена п. 1.2, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 угоди, не застосовується. Крім того, умовами додаткової угоди передбачено, що у разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених у п. 1.5.2 цієї угоди, терміном повернення кредиту є 31 день з моменту такого порушення, але не пізніше терміну вказаного у п. 1.3 угоди.

Відповідач ОСОБА_1 порушила умови вказаної угоди, внаслідок чого станом на 22 січня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 171672, 23 грн, в тому числі: 5147,47 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 166524,76 грн - заборгованість за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Судовий розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з витребуванням у позивача доказів та викликом представника позивача в судове засідання для дачі особистих пояснень у справі.

Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, в поданій до суду позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала факт укладення з позивачем кредитного договору 15 березня 2011 року та додаткової угоди до нього, проте не погодилася з розміром заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що рішенням суду з неї на користь позивача вже було стягнуто 56352, 28 грн заборгованості за вказаним кредитним договором, виконання цього рішення суду було відстрочено до 01 грудня 2018 року. 09 січня 2019 року їй запропонували підписати додаткову угоду до кредитного договору, підписуючи яку вона не повністю зрозуміла її зміст та вважала, що це є реструктуризація заборгованості, стягнутої рішенням суду, проте у зв`язку із скрутним матеріальним становищем умови додаткової угоди вона не виконала.

Заслухавши відповідача та дослiдивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою вказаної статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що 15 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.16,17), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач бажає отримати кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна», а також про те, що вона згодна з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.5).

09 січня 2019 року з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором від 15 березня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору № SAMDN9846, згідно з якою сторони дійшли згоди про те, що розмір заборгованості, яка виникла в період з дати укладення Договору по дату підписання діючої Угоди складає 180882,86 грн, банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, яка виникла в період з дати надання відповідачу кредиту, а саме здійснює прощення: процентів на 5147,47 грн, комісії на 0 грн, пені на 141971,91 грн, штрафу на 4903,48 грн.; строк повернення кредиту до 25 квітня 2019 року; процентна ставка по кредиту - 0,01% (п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 п.1 Угоди).

Відповідно до п.п.1.5.1, 1.5.2 п.1.5 вказаної Угоди, клієнт зобов`язується здійснювати платіж на погашення заборгованості по Договору в розмірі не менше 4400 грн, в строк не пізніше 09 січня 2019 року. Подальше погашення заборгованості шляхом здійснення платежів в розмірі 8153,33 грн до 25 числа місяця протягом 3 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 8153,34 грн.

Згідно з п.п.1.6.1. п.1.6 Угоди, у разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п.1.5.2 Угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених Договором, на 31 день, умови про прощення частини заборгованості, передбаченої п.1.2, Умови про зміну процентної ставки, передбачені п.1.4 Угоди не застосовуються.

Пунктом 1.7 Угоди визначено, що у разі порушення клієнтом строків погашення кредиту, визначених п.1.5.2, більше 31 безперервно: строком повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (однак, в будь-якому випадку не пізніше строку, зазначеного в п.1.3 Угоди); вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступним за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п.1.7.1 Договору), є простроченою (а.с.6).

Відповідно до пункту 1.3 Угоди строк повернення кредиту до 25 квітня 2019 року.

В додатку №1 до додаткової угоди до договору від 09 січня 2019 року визначено графік погашення розміру заборгованості по реструктуризації строком на 3 місяці із зазначенням дат та розміру сум щомісячного платежу по договору (а.с.7).

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 порушила зобов`язання за додатковою Угодою, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з Розрахунком заборгованості, наданим позивачем, за договором № SAMDN9846 від 09 січня 2019 року станом на 28 грудня 2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 171672,23 грн, в тому числі: 5147, 47 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, 166524,76 грн - загальна сума нарахованої пені (а.с.4).

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості, просив стягнути відсотки за користування кредитом і пеню, при цьому посилається як на підставу лише на додаткову угоду до кредитного договору № SAMDN9846 від 09 січня 2019 року, яка є додатковою угодою до первісного договору від 15.03.2011 та не містить умов щодо процентної ставки та порядку нарахування штрафних санкцій за основним зобов`язанням.

Пунктами 1.10 та 1.11 цієї угоди передбачено, що всі інші умови договору, що не суперечать цій угоді залишаються незмінними, ця угода діє протягом строку дії Договору.

Тобто, додаткова угода не підміняє основного договору, оскільки не містить його істотних умов.

Як вбачається із змісту п.1.1. додаткової угоди до кредитного договору № SAMDN9846 від 09 січня 2019 року сума заборгованості, яка виникла в період з дати укладення Договору по дату підписання діючої Угоди, тобто з 15.03.2011 по 09.01.2019, складає 180882,86 грн.

Детальний розрахунок такої суми заборгованості, її складові відсутній.

Водночас з тим, судом встановлено, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року у цивільній справі №738/1333/17 (№ провадження 2/738/516/2017) за позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 15 березня 2011 року, яка станом на 31 липня 2017 року складала 56352, 28 грн, в тому числі: 2671, 75 грн - заборгованість за кредитом, 49327, 88 грн - заборгованість по процентам, 1193, 02 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2659, 63 грн - штраф (процентна складова).

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 21 травня 2018 року виконання рішення Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року відстрочено до 01 грудня 2018 року.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року заборгованість за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, вказане стосується й нарахованих відсотків.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо строку дії кредитного договору від 15 березня 2011 року.

Із описової частини рішення Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , мотивував його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 березня 2011 року ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 4800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Пунктом 1.3 додаткової Угоди від 19 січня 2019 року визначено строк повернення кредиту до 25 квітня 2019 року.

Розмір заборгованості за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача, розраховано станом на 22 січня 2021 року.

Разом з тим, у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц Великою Палатою ВС сформульовано висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Після цього норми законодавства за якими нараховуються та стягуються проценти за кредитом (за правомірне користування кредитом), не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Тобто, факт подання позову прямо спричиняє неможливість подальшого нарахування та стягнення процентів за користування кредитом.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, за викладених обставин, є необґрунтованими.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України у позивача витребовувався повний розрахунок заборгованості як за основним кредитним договором від 15 березня 2011 року так і за додатковою угодою від 09 січня 2019 року, явка представника позивача була визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, однак вимоги суду не були виконані, представник банку в судове засідання не з`явився, в зв`язку з чим суд взагалі позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 509, 1054 ЦК України, статтями 2, 4 12, 13, 77-82, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вулиця Грушевського, 1Д, місто Київ, індекс 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлений 02 серпня 2021 року.

Суддя Н.В.Волошина