УХВАЛА

02 серпня 2021 року

м. Київ

справа №199/6247/20

провадження № 61-11686ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2021 року ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку надіслало на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга всупереч до вимог статті 392 ЦПК України не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження з переліку, визначеного частиною другого статті 389 ЦПК України. Скаржник узагальнено посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, натомість, чітко не зазначає підставу касаційного оскарження та не викладає її нормативно-правове обґрунтування.

Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування.

Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

Крім того, всупереч вимогам пункту третього частини другої статті 392 ЦПК України скаржник в касаційній скарзі зазначає як учасника справи представника позивачів адвоката Гетьман Н. С., проте, адресу місця проживання вказаної особи зазначено не в повному обсязі, оскільки відсутня назва населеного пункту, район та область місця відмовити у задоволенні клопотання проживання.

Також в скарзі ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області» порушує питання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що є бюджетною організацією, з чим пов`язані особливості перерахування коштів, що заважає сплатити судовий збір у повному обсязі у чітко визначений законодавством строк. На підставі наведеного скаржник просить звільнити його від сплати судового збору.

Вивчивши подане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У цій справі розглядається спірні правовідносини, які підпадають під визначення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки в контексті вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, проте, за подання позовної заяви судовий збір не сплачувався, в зв`язку з чим і за подання касаційної скарги на рішення суду у цій справі судовий збір сплаті не підлягає, а тому у задоволенні клопотання ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області слід відмовити.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги, а тому скарга на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш