Справа № 727/7760/20
Провадження № 2/727/597/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

29 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Дужич Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Заліщицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

01.02.2021 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду позовна заява була залишена без розгляду, у зв`язку з заявою представника позивача.

04.02.2021 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розподіл судових витрат.

В заяві посилається на те, що ним були понесені судові витрати в сумі 5000 грн., які складаються з витрат на надання йому професійної правничої допомоги адвокатом Рендюк Л.І.

Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України просить відшкодувати йому частково понесені ним витрати в справі в розмірі 3000 грн., які необхідно стягнути з позивача ОСОБА_1 .

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд заяви про розподіл судових витрат без її участі. Вимоги викладені в заяві не визнає та просить в задоволенні заяви відмовити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача надійшла заява, в якій просила cудове засідання провести без участі відповідача та його представника. Заявлені вимоги про стягнення судових витрат в сумі 3000 грн. підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Дослідивши ухвалу суду від 01.02.2021 року та матеріали справи, суд вважає, щозаява про розподіл судових витрат обґрунтована та підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Варто зазначити, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільним судом справи без прийняття рішення суду по суті вимог в зв`язку із виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Згідно з ч.3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки, в ухвалі Шевченківського районного суду від 01.02.2021 року по цій справі не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат відповідача, про які ним було заявлено у встановлені строки, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, в порядку статті 270 ЦПК України.

З матеріалів справи встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Рендюк Л.І. укладено договір про надання професійної правничої допомоги №20/11-04 від 04.11.2020 року. (а.с.27). В пункті 3 договору передбачено, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язується заплатити адвокатові за його послуги 5000 грн.

05.11.2020 року відповідно до квитанції відповідачем ОСОБА_2 здійснено оплату в розмірі 5000 грн. (а.с.29).

В заяві про розподіл судових витрат відповідач ОСОБА_2 просив стягнути з позивача ОСОБА_1 частково понесені витрати в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно з ч.9. ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, з матеріалів цивільної справи встановлено, що при подачі до суду даного цивільного позову, представник позивача до позовної заяви долучив наступні додатки: квитанція про сплату судового збору, копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача, копію рішення суду про розірвання шлюбу, копію свідоцтва про народження, ордер, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю копія позовної заяви з додатками для відповідача.

Однак жодних доказів на підтвердження існування обставин, про які позивач заявляє в позовній заяві не долучено, зокрема, на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 : «в утриманні та вихованні дитини участі не приймає, не цікавиться її успіхами і станом здоров`я, не відгукується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків».

Також з матеріалів справи не вбачається, що позивач зверталася до Служби у справах дітей з відповідною заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача до подачі позову до суду, або зверталася до суду під час розгляду справи з заявою про отримання такого висновку, якщо в дійсності обставини про які зазначає позивач в позові існували.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявляє про безпідставність (синонім до слова необґрунтований) позовних вимог про позбавлення його батьківських прав.

Водночас відповідачем на спростування вищевказаних обставин про які зазначала позивач, до відзиву на позовну заяву долучено довідки з яких вбачається, що він не притягувався до кримінальної відповідальності, не знятої та не погашеної судимості не має, на звертався в КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» та в ПНД «Чернівецьку обласну психіатричну лікарню» за наркологічною або психіатричною допомогою, має постійну роботу, за місцем проживання характеризується позитивно. Крім того, до відзиву на позовну заяву відповідачем було долучено квитанцію про перерахування коштів (а.с. 50 ), довідку з Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Чернівецькій області з якої вбачається, що позивач не дозволяє зустрітися із донькою ОСОБА_4 , нотаріальну завірену заяву в якій зазначено, що відповідач надає згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Німеччини його малолітньої доньки в супроводі позивача. Тобто з наданих відповідачем доказів вбачається, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, про що позивач знала, до подачі позову до суду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат саме через необґрунтованість дій позивача, у відповідності до статей 141, 142 ЦПК України, суд визнає, що позивач ОСОБА_1 пред`явила заздалегідь необґрунтований позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 без долучення до позовної заяви доказів, які б підтверджували зазначені в позові обставини та звернулася до суду з заявою про залишення позову без розгляду.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем та його представником не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Таким чином, суд вважає, що з позивача на користь відповідача необхідно стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., оскільки згідно з ч.6 ст. 142 ЦПК, ч.9. ст. 141, 5 ст. 142) ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі залишення позову без розгляду на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 142, 177, 259, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 3000 ( три тисячі) гривень.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 02 квітня 2021 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: