Ухвала

04 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 445/530/16-ц

провадження № 61-12502ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Венгера Дениса Олеговича на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ПАТ КБ «Приватбанк», про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 260 000 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2018 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 260 000 грн безпідставно отриманих коштів, вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного суду від 16 жовтня 2019 року постанову апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року залишено без змін.

22 липня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернуласядо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 260 000 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(2 270 грн * 250 = 567 500 грн).

Отже, зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Венгера Дениса Олеговича на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк», про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев