КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 357/271/20 Головуючий у суді першої інстанції - Ярмола О.Я.
Номер провадження № 22-ц/824/3808/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євка Володимира Володимировича, подану представником Василенко Наталією Станіславівною , на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євко Володимира Володимировича про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року позов ТОВ Агрофірма «Матюші», про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, було задоволено частково, а саме визнано недійсним Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № б/н від 05 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки площею 2,105 га з кадастровим номером :03:002:0045, яка розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) ТДВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки площею 2,105 га з кадастровим номером :03:002:0045, і припинено право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) ТДВ «Шамраївський цукровий завод». В задоволенні позовних вимог до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євко В.В. - відмовлено.

В подальшому, на електронну адресу суду першої інстанції представником державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Євка В.В. - Василенко Н.С. було подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу, відповідно до якої остання просила стягнути з ТОВ Агрофірма «Матюші» на користь Євка В.В. понесені витрати на правову допомогу у розмірі 33 000 грн.

Вказану заяву мотивовано тим, що 10 вересня 2020 року між Адвокатським бюро «Наталії Василенко» та державний реєстратором Євко В.В. було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №01-1009/2020. Додатковою угодою № 15 до договору про надання професійної правничої допомоги №01-1009/2020 від 10 вересня 2020 року передбачено, зокрема, що бюро надає клієнту правову допомогу у цивільній справі №357/271/20 та розмір винагороди бюро за надання правової допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1.1 цієї Додаткової угоди до Основного договору, становить грошову суму в у розмірі 20 000 грн.

Зазначено, що 03 грудня 2020 року сторонами було складено акт №01 про надання правової допомоги до Договору про надання професійної правничої допомоги №01-1009/2020 від 10 вересня 2020 року, відповідно до п. 1.5 якого сторони погодили, що обсяг професійної правничої допомоги наданий бюро та отриманий клієнтом, згідно п. 1.2. даного Акту у грошовому виразі становить 33 000 грн. Під час узгодження між клієнтом та бюро розміру погодинної ставки адвокатів за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги сторони виходили, в тому числі із кваліфікації адвоката. Вважає, що дії вчинені бюро в межах договору про надання професійної правничої допомоги №01-1009/2020 від 10 вересня 2020 року та додаткової угоди №15 до даного договору відповідають умовам узгодженим сторонами договору, а час, витрачений на складання та подання документів, є обґрунтованим. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. На сьогодні клієнтом здійснено часткову оплату Адвокатському бюро «Наталії Василенко» за надані послуги правової допомоги.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року відмовлено представнику державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Євка В.В. - Василенко Н.С. в стягненні з позивача судових витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Євка В.В. - Василенко Н.С. подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що звертаючись із заявою про стягнення витрат на правову допомогу заявником було повідомлено суд першої інстанції, що клієнтом було здійснено часткову оплату послуг з надання правової допомоги у розмірі 1000 грн, оскільки рахунок Адвокатським бюро «Наталії Василенко» не виставлявся. Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо необхідності підтвердження сплати відповідачем коштів у розмірі 33 000 грн, оскільки як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Крім того, апелянт також наголошено на тому, що ним було подано належним чином завірено квитанцію про сплату 1000 грн державним реєстратором Євко В.В. за надані послуги з правової допомоги, оскільки вказаний поданий документ було скріплено кваліфікованим електронним підписом на виконання приписів Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронні довірчі послуги». Таким чином, на думку апелянт, суд першої інстанції мав врахувати даний документ при ухваленні рішення.

Враховуючи вищевикладене, представник державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Євка В.В. - Василенко Н.С. просила скасувати додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року, а заяву представника державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Євка В.В. - Василенко Н.С. про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити.

08 лютого 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ Агрофірма «Матюші» - Тетері С.І., відповідно до якого вказано, що представником Євка В.В. було подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу з порушенням порядку, передбаченого положеннями статті 141 ЦПК України. У відзиві наголошується, що строк, передбачений ст.141 ЦПК України, обраховується не з моменту отримання учасником справи копії судового рішення, а саме з моменту його ухвалення, з огляду на що доводи представника державного реєстратора щодо строку звернення із даною заявою є необґрунтованими. Також зазначено, що представником Василенко Н.С. не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в частині 32 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ Агрофірма «Матюші» - Тетеря С.І. просила апеляційну скаргу Євка В.В. на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви державного реєстратора Євка В.В., подану представником Василенко Н.С. , про стягнення витрат на правову допомогу, мотивував своє рішення тим, що подана заява про стягнення витрат була подана зі спливом строків, передбачених положеннями ст.141 ЦПК України. Також в рішенні зазначено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування заявником було надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги №01-1009/2020 від 10 вересня 2020 року, копію додаткової угоди №15 від 15 вересня 2020 року до Договору про надання професійної правничої допомоги №01-1009/2020 від 10 вересня 2020 року, копію акта № 01 про надання правової допомоги до договору про надання професійної правничої допомоги від 03 грудня 2020 року з детальним описом наданої професійної правничої допомоги із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт. Однак, заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати відповідачем Євко В.В. коштів в розмірі 33 000 грн.

Апеляційний суд не може повною мірою погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, з матеріалів справи вбачається, що представником державного реєстратора Євка В.В. - Василенко Н.С. було подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву засобами електронного зв`язку 19 листопада 2020 року, який було зареєстровано судом 20 листопада 2020 року (а.с.37-53, т.2). У вказаному відзиві представником Василенко Н.С. було зазначено, що державний реєстратор Євко В.В. планує понести витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн, на підтвердження чого було надано договір №01-1009/2020 про надання професійної правничої допомоги від 10 вересня 2020 року, укладений між Євко В.В. та Адвокатським бюро «Наталії Василенко», а також Додаткову угоду №15 від 15 вересня 2020 року до Договору №01-1009/2020 від 10 вересня 2020 року про надання професійної правничої допомоги.

В подальшому, представником Василенко Н.С. було подано засобами електронного зв`язку до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 23 листопада 2020 року (а.с.67-71, т.2).

Відповідно до протоколу судового засідання від 23 листопада 2020 року у задоволенні клопотання представника Василенко Н.С. про відкладення розгляду справи відмовлено (а.с.85-88, т.2).

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 23 листопада 2020 року було ухвалено рішення по суті спору, яким зокрема, у задоволенні позовних вимог до державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Євка В.В. відмовлено (а.с.92-100, т.2).

В подальшому, засобами електронного зв`язку 08 грудня 2020 року представник державного реєстратора Євка В.В. - Василенко Н.С. подала заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в якій зазначає, що 03 грудня 2020 року на електронну адресу представника Євка В.В. - Василенко Н.С. надійшов лист з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, який у вкладенні містив копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року. Вказано, що про наявність даного рішення державному реєстратору Євку В.В. та його представнику відомо не було. Таким чином, представником Євка В.В. подається заява про стягнення витрат на правову допомогу протягом 5 днів з моменту отримання копію вказаного рішення.

До вказаної заяви представником Євка В.В. було долучено квитанцію №0.0..1 від 30 вересня 2020 року на суму 1 000 грн, Акт №01 про надання правової допомоги до договору про надання професійної правничої допомоги від 03 грудня 2020 року (а.с.132-137, т.2).

Представником ТОВ Агрофірма «Матюші» - Тетерею С.І. засобами електронного зв`язку на адресу суду першої інстанції було надіслано заперечення проти заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу державного реєстратора Євка В.В. (а.с.141-146, т.2).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, матеріалами справи було підтверджено, що рішення по суті спору було ухвалено 23 листопада 2020 року. Таким чином, останнім днем для подачі доказів (договорів, рахунків тощо) щодо надання правничої допомоги слід вважати 30 листопада 2020 року (з врахуванням того, що 28 та 29 листопада 2020 року припадають на вихідні дні), за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заяву про стягнення витрат на правничу допомогу було подано засобами електронного зв`язку 08 грудня 2020 року, тобто поза межами строку, передбаченого ст.141 ЦПК України й представником Василенко Н.С. не було зроблено відповідної заяви до закінчення дебатів у справі.

Відповідно до положень ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до положень ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи представника Євка В.В. щодо того, що нею подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в межах п`ятиденного строку з моменту отримання копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року апеляційним судом сприймаються критично, оскільки строк, встановлений статтею 141 ЦПК України, обраховується з моменту ухвалення рішення, а не з моменту отримання його копії.

Також слід наголосити, що представник Євка В.В. - Василенко Н.С. в судове засідання, призначене на 23 листопада не з`явилась, однак нею було подано клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про те, що остання була обізнана про розгляд справи у вказаний день.

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до пунктів другого та шостого частини другої статті 43, частини першої статті 44 ЦПК України, учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Враховуючи, що учасники справи мають добросовісно користуватись своїми правами та своєчасно вчинювати відповідні процесуальні дії, представник державного реєстратора Василенко Н.С., будучи обізнаною про дату судового засідання, мала проявити зацікавленість щодо результатів розгляду даної справи, однак нею вказаного зроблено не було, що, в свою чергу, призвело до того, що нею не було дотримано вимог статті 141 ЦПК України.

Разом з тим, суд першої інстанції, в порушення вимог статті 141 ЦПК України, дійшов до висновку про відмову у стягненні судових витрат на правову допомогу, оскільки положення ч.8 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції мав залишити подану заяву представника Василенко Н.С. без розгляду, а не відмовляти у стягненні витрат на правову допомогу.

Апеляційний суд, керуючись положеннями статті 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення, яким подану заяву представника державного реєстратора Євка В.В. - Василенко Н.С. слід залишити без розгляду.

Крім того, під час апеляційного перегляду додаткового рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року за апеляційною скаргою державного реєстратора Євка В.В. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника ТОВ Агрофірма «Матюші» - Тетері С.І. про приєднання до матеріалів справи доказів щодо понесених судових витрат, відповідно до якого представник Тетеря С.І. просила стягнути вказані витрати з відповідачів на користь ТОВ Агрофірма «Матюші».

Так, представником ТОВ Агрофірма «Матюші» було надано детальний опис наданих послуг та здійснених витрат в процесі надання професійної правничої (правової) допомоги, додаткову угоду №03/02/21-1 до Договору про надання правової допомоги №18/12-06 від 22 грудня 2018 року, укладену між АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» та ТОВ Агрофірма «Матюші» 03 лютого 2021 року, Акт №03/02/21-1 приймання-передачі наданих послуг в рамках правової (професійної правничої) допомоги за Договором про надання правової допомоги №18/12-06 від 22 грудня 2018 року, підписаний АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» та ТОВ Агрофірма «Матюші» 04 березня 2021 року, рахунок на оплату №29 від 03 лютого 2021 року за юридичні послуги на суму 20 274,78 грн, платіжне доручення №43224 від 16 лютого 2021 року за надані юридичні послуги на суму 20 274,78 грн.

Крім того, матеріали справи також містять договір про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22 грудня 2018 року, укладений між АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» та ТОВ Агрофірма «Матюші» (а.с.34-38, т.1).

З врахуванням вищенаведеного, а також того, що представником ТОВ Агрофірма «Матюші» було надано детальний опис наданих послуг, який відповідає та є співмірним із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи, колегія суддів вважає обґрунтованою суму компенсації правничої допомоги в розмірі 20 274,78 грн на користь позивача з ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_2 , оскільки рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог до державного реєстратора Євка В.В. було відмовлено.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євка Володимира Володимировича, подану представником Василенко Наталією Станіславівною , задовольнити частково.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євка Володимира Володимировича, подану представником Василенко Наталією Станіславівною , про стягнення понесених витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», подане представником Тетерею Світланою Ігорівною, про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (, 09061, Київська область, Сквирський район, с. Руда, вул. Заводська, 27) та з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (, 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Олеся Гончара, буд.1/42, кабінет 509) понесені судові витрати на правничу допомогу по 10 137,39 грн з кожного, що разом становить 20 274,78 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв