Справа № 752/7424/21
Провадження № 2/752/5986/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В. розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суддя

В С Т А Н О В И В:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява.

Позовна заява підлягає передачі на розгляд до Троїцького районного суду Луганської області, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Разом з тим, подаючи до Голосіївського районного суду м Києва даний позов, позивач мотивує свої вимоги щодо звернення до суду саме за підсудністю в порядку ч.8 ст. 28 ЦПК України, зазначивши при цьому п. 7.1 Умов отримання кредиту та інши поспуг ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», яким передбачено, що цей договір виконується за місцем знахоження кредитора за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська буд 72, та у випадку спору між сторонами за цим договором позов може пред`являтись також за місцем виконання договору.

Також слід зауважити, що у п 1.1 Умов отримання кредиту та інши поспуг ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зазначено, що дані умови є публічною пропозицією укласти кредитний договір та отримати інші послуги.

Крім, того, п.5.7 Умов отримання кредиту та інши поспуг ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зазначено, що виконання всіх грошових зобов`язань за кредитним договором позичальник здійснює шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» .

Враховуючи викладене та те, що особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи повинна визначатись за загальними правилами підсудності.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності. (Постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ").

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України передбачено альтернативне правило підсудності, відповідно до якого позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень вказаної норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з наступних умов: в договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Кредитний договір не відноситься до тих договорів, виконувати які можна тільки в певному місяці, оскільки повернення коштів може бути здійснене позичальником в будь-який спосіб та в будь-якому місці.

Виходячи із вищевикладеного, прихожу до висновку про те, що позивач скориставшись своїм правом на пред`явлення позову, не дотримався правил визначення підсудності, передбачених ЦПК України.

За приписами ЦПК України юрисдикція справ визначається за предметними і суб`єктними ознаками та за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ. Можливості визначення підсудності справи самими сторонами у договорі (договірної підсудності) названим Кодексом не передбачено.

Враховуючи, що положеннями ЦПК України не передбачено визначення договірної підсудності справ судам, зобов`язання з укладення договору кредиту не є такими, що можуть виконуватись лише в певному місці, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів позовної заяви з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 15 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

В свою чергу, відповідно ч. 7 ст. 30 ЦПК України у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що основним зобов`язанням у спорі є договір про надання кредиту, який було укладено між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 від 14 травня 2019 року.

Також, 14 травня 2019 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Виходячи з цього, норми ч. 15 ст. 28 ЦПК України при визначенні територіальної підсудності у даному випадку застосуванню не підлягають.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вказує фактичне місце проживання відповідача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , що територіально знаходиться в Дніпровському районі м.Києва.

В той же час, з позову вбачається, що адреса реєстрації відповідача - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Відповідно до розпорядження від 02.09.2014 року за № 2710/38-14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. № 913/0/1-14 від 29 серпня 2014 року, вх. № 10027/0/30-14 від 01 вересня 2014 року), визначено територіальну підсудність: цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, апеляційним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції; кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним) судам, апеляційним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, для забезпечення розгляду такими місцевими загальними та апеляційними судами: територіальну підсудність справ, які підсудні Жовтневому районному суду міста Луганська змінено на Троїцький районний суд Луганської області.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

В зв`язку з тим, що місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 територіально не відноситься до Голосіївського району м. Києва, прихожу до висновку про передачу справи за підсудністю до належного суду, а саме до Троїцького районного суду Луганської області.

Частиною першою ст. 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи викладене, справа підлягає передачі на розгдяд до Троїцького районного суду Луганської області.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати на розгляд до Троїцького районного суду Луганської області / 92100, Луганська область, смт Троїцьке, ву.1 Травня,5-а / за підсудністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: К.В.Машкевич