ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

м.Суми

Справа №591/4655/20

Номер провадження 22-ц/816/178/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року в складі судді Ніколаєнко О.О., постановлене у м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 16 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у липні 2020 року позивач, просив суд визнати зобов`язання за договором іпотеки від 10 березня 2006 року реєстраційний номер 1220, що укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 припиненими. Зніти заборону відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , що накладена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рибалка Клавдією Дмитрівною, реєстраційний номер 1222. Виключити запис про проведену державну реєстрацію заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 2956032, об`єкт обтяження: квартира, трикімнатна, загальна площа 56,95 м2, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН:12890445, реєстраційний номер 1222. Виключити запис про проведену державну реєстрацію іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 12890445, реєстраційний номер 2956044, підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: р. № 1220, виданий 10 березня 2006 року, видавник: приватний нотаріус Рибалка Клавдія Дмитрівна.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10 березня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SUH0GR00000017 за умовами якого, позичальнику було надано споживчий кредит на придбання нерухомості в сумі 18900 доларів США та сплату страхових платежів в розмірі 3037,50 доларів США на строк до 09.03.2021 року зі сплатою 1% на місяць за користування кредитом 0,21 % щомісячної комісії за надання фінансового інструменту. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 10.03.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки за яким ОСОБА_1 передала в заставу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, кредит було надано на придбання квартири, яка й стала предметом іпотеки. Рішенням Зарічного районного суду м. суми від 30.01.2017 року частково задоволено позов відповідача. Стягнуто на його користь з ОСОБА_1 12169,80 доларів США заборгованості по кредитному договору та 4761, 89 грн. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат. Визнано недійсними пункти 4.1 та 4.2 кредитного договору № SUH0GR00000017 від 10 березня 2006 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 в частині визначення розміру пені. Вказує, що нею було сплачено заборгованість по кредитному договору на виконання вказаного судового рішення 12188,18 доларів США, тобто в повному обсязі. Оскільки виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку та обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то заборона відчуження квартири також підлягає зняттю з виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року позов задоволено.

Визнано зобов`язання за договором іпотеки від 10 березня 2006 року, реєстраційний номер 1220, що укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненими. Знято заборону відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , що накладена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рабалка Клавдією Дмитрівною, реєстраційний номер 1222. Виключено запис про проведену державну реєстрацію заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 2956032, об`єкт обтяження: трикімнатна квартира, загальна площа 56,95 кв.м, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 12890445, реєстраційний номер 1222. Виключено запис про проведену державну реєстрацію іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 2890445, реєстраційний номер 2956044, підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: р.№1220, виданий 10 березня 2006 року, видавник: приватний нотаріус Рибалка Клавдія Дмитрівна.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем сплачено відповідачу всі кошти стягнуті за рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/790/16-ц. Зазначені кошти були сплачені на рахунок, який призначений для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором № SUH0GК00000017, а тому зобов`язання позивача перед відповідачем по кредитному договору припинені виконанням. Таким чином вимоги позивача щодо визнання припиненою іпотеки нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованими. Разом з тим, з припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, оскільки відсутні всі правові підстави для його утримання під обтяженням, з огляду на що підлягають задоволенню також вимоги щодо зняття заборони відчуження квартири та виключення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження зазначеного майна.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Вказує, що погашення заборгованості на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30.01.2017 року по справі № 591/790/16-ц позивачем не проведено. На даний час в Зарічному відділі державної виконавчої служби у м. Суми Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження № 56532507 з примусового виконання виконавчого листа № 591/790/16-ц від 26.04.2017 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів. Виконавче провадження не закінчене. Кошти на виконання вказаного рішення суду від ВДВС до банку не надходили. Позивачем не було доведено того, що ним сплачено будь які кошти саме на виконання рішення суду, а тому останнє залишається невиконаним. Вказує, що в даному випадку правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє банк нараховувати заборгованість згідно договору та отримувати такі суми. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Таким чином, наявність заборгованості за кредитним договором (внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду), відсутні підстави для припинення договору іпотеки та зняття заборони з нерухомого майна.

Від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на правильність, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав. Просив її задовольнити;

Відповідач та його представник проти апеляційної скарги заперечували та просили суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного:

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10.03.2006 року між ЗАО КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SUH0GК00000017, за умовами якого, ОСОБА_1 отримала у кредит грошові кошти в розмірі 18900,00 доларів США на купівлю квартири та 3037,50 доларів США на сплату страхових платежів, з платою за користування кредитними коштами в розмірі 1 відсоток на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, 0,21 % щомісячної комісії за надання фінансового інструменту. Строк дії кредитного договору визначено до 09 березня 2021 року. (а.с. 7-9). В якості забезпечення виконання своїх зобов`язань, ОСОБА_1 було укладено з ЗАО КБ «ПриватБанк» договір іпотеки від 10.03.2006 року, за умовами якого, остання передала в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 16-18).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30.01.2017 року по справі № 591/790/16-ц задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 12169,80 доларів США заборгованості по кредитному договору та 4761,89 грн. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат. В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним пункти 4.1 та 4.2 кредитного договору № SUH0GK00000017 від 10 березня 2006 року укладеного між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 в частині визначення розміру пені. В задоволенні вимог ОСОБА_1 в іншій частині та в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю вимог. (а.с.22-27). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19.04.2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30.01.2017 року залишено без змін.

Згідно з інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 09.02.2021 року іпотекодержателем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ, що розташоване за адресою Pellipar House, 1-st Floor, 9 Cloak Lane, London, EC4R 2 RU, United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland). Зазначена юридична особа є іпотекодержателем на підставі договору купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, 19.02.2007 року.

Відповідно до Виписки по рахунку ОСОБА_1 , який відкритий в ПАТ «Приватбанк» в період з 29.05.2017 року по 25.05.2020 року останньою сплачено на користь відповідача грошову суму в розмірі 12188,18 доларів США. (а.с. 20-21).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Статтею 3 цього Закону визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України (ст. 2 Закону).

Статтею 572 Цивільного кодексу України визначено, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

З вищевикладених правових норм вбачається, що іпотека нерозривно пов`язана з основним зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Матеріалами справи, які були предметом дослідження в суді першої інстанції доведено, що іпотекодержателем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 є не відповідач, а «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ», що розташоване за адресою Pellipar House, 1-st Floor, 9 Cloak Lane, London, EC4R 2 RU, United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland), на підставі договору купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, 19.02.2007 року.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ» дійсно було укладено договір купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007 року, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» передав, а «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ» прийняло право вимоги до боржників в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.03.2006 року та договором іпотеки від 10.03.2006 року. Але в подальшому між «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено ще один договір викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 року, за яким «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ» переуступило право вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором від 10.03.2006 року № SUH0GК00000017 укладеним між ЗАО КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , а також за договором іпотеки б/н від 10.03.2006 року.

На виконання ухвали апеляційного суду від 10.02.2021 року, відповідачем надано договір викупу (відступлення) прав вимоги від 14 квітня 2016 року, укладений між «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ, ПАТ КБ «ПриватБанк» та «ТМФ Трасті Лімітед», з якого вбачається, що «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ» переуступило на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» право вимоги до позивача ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.03.2006 року № SUH0GК00000017 та договором іпотеки від 09.03.2006 року № SUH0GК00000017.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом заявлених позовних вимог є визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки № б/н від 10 березня 2006 року а не від 09 березня 2006 року. Крім того, іпотечним договором № б/н від 10 березня 2006 року забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором від 10.03.2006 року, а не за кредитним договором від 09.03.2006 року. Отже, ствердження представника позивача проте, що до банку повернуто право вимоги за кредитним договором від 10.03.2006 року № SUH0GК00000017 і за іпотечним договором № б/н від 10 березня 2006 року від «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ» до ПАТ КБ «ПриватБанк» спростовуються представленим договором викупу (відступлення) прав вимоги від 14 квітня 2016 року.

З таких умов, колегія суддів приходить до висновку, що на даний час іпотекодержателем нерухомого майна за договором іпотеки № б/н від 10.03.2006 року продовжує бути «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ», а не ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому позов заявлено до неналежного відповідача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилково задовольнив вимоги позову, заявлені до банку, який не є кредитором та іпотекодержателем за основним зобов`язанням за кредитним договором від 10.03.2006 року № SUH0GК00000017 і за іпотечним договором № б/н від 10 березня 2006 року.

З урахуванням викладених обставин справи та висновків колегії суддів у задоволенні вимог позову до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання зобов`язання припиненим, зняття заборони відчуження квартири, виключення запису про проведену державну реєстрацію заборони, виключення запису про проведену державну реєстрацію іпотеки слід відмовити.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Питання заміни неналежного відповідача належним вирішує суд першої інстанції відповідно до положень ст. 51 ЦПК України за клопотанням позивача, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

На стадії апеляційного перегляду справи відповідно до п.1.ч.1.ст.365 ЦПК України у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, апеляційний суд залучає таку особу до участі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Однак, в судовому засідання апеляційного суду на підставі судових рішень, постановлених у інших справах, які набрали законної сили, встановлено про ліквідацію 03.10.2017р. юридичної особи «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ ЕЛ СІ», до якої перейшло право вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007р., питання про її залучення до справи третьою особою не вирішувалося.

Отже, вирішуючи спір по суті, місцевий суд не звернув на ці суттєві обставини і ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з вказаних підстав, апеляційний суд не дає правової оцінки обґрунтованості позовних вимог та представленим позивачем доказам, оскільки така оцінка може бути надана судом під час розгляду справи з належним відповідачем.

Скасування рішення та відмова у позові з вказаних підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду з аналогічним позовом, пред`явивши його до належного відповідача.

У відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було приховано від суду обставини того, що фактично він не є іпотекодержателем за договором іпотеки № б/н від 10 березня 2006 року через переуступлення ним права вимоги третій особі, що сприяло виникненню спору між ним та позивачем, апеляційний суд вважає за необхідне покласти судові витрати за апеляційний перегляд справи на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриаватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко