№ 2-о/243/26/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Слов`янська міська рада Донецької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2020 року заявник звернулась до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтування заяви зазначила, що вона з 2000 року проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю без укладання шлюбу.

Реєструвати шлюб не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. У заявника з ОСОБА_2 було спільне господарство, бюджет, а також права та обов`язки подружжя. З початком антитерористичної операції заявник та ОСОБА_2 зареєструвались, як внутрішньо переміщеної особи у м. Слов`янську.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після смерті останнього, заявник займалась процедурою його поховання, оскільки він не мав родичів. Так, 40 років назад, ОСОБА_2 розірвав шлюб зі своєю дружиною ОСОБА_3 . Крім того, померлий мав доньку ОСОБА_4 , яка померла в 2012 році.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке заявник, як єдиний спадкоємець, не має можливості отримати, у зв`язку з тим, що офіційно шлюб вона з померлим ОСОБА_2 не укладали.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюб, необхідне заявнику для подальшого оформлення документів та отримання свідоцтва про смерть зразка встановленого законодавством України.

Також, заявниця зазначила, що з 2000 року вона з померлим ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без шлюбу, що можливо підтвердити показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

На даний час заявник позбавлена можливості довести в позасудовому порядку факт родинних відносин з померлим цивільним чоловіком, тому просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , без шлюбу з 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання заявник не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте матеріали справи містять заяву про розгляд справи у її відсутності.

Будучи належним чином повідомленим щодо дати та часу розгляду справи, представник заінтересованої особи Слов`янської міської ради у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якій також просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів.

Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Слов`янська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, не підлягає задоволенню.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, необхідне їй для подальшого оформлення документів та отримання свідоцтва про смерть зразка встановленого законодавством України.

Однак, такий засіб, обраний заявницею з метою створення умов для здійснення нею особистих немайнових та майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, не відповідає обставинам встановлених судом у даній справі.

Так, ОСОБА_1 заявлено вимогу щодо встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 у визначений період, кінцевим терміном якого є 31 жовтня 2020 року. З тексту заяви вбачається, що 31 жовтня 2020 року заявницею визначено, як дату смерті особи, факт проживання однією сім`єю з якою ОСОБА_1 просить встановити. На підтвердження наведеної обставини заявником надано документи, видані на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Донецьк.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків.

Тому, суд не може прийняти до уваги Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 31.10.2020 року, Лікарське свідоцтво про смерть № 127 від 30.10.2020 року та Довідку про причини смерті № 127 від 30.10.2020 року, згідно з якими ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у Куйбишевському районі міста Донецька Донецької області як допустимі докази при розгляді даної справи.

Отже, за відсутності доказів, що можуть бути визнані судом допустимими або рішення суду, яким встановлено факт смерті особи, із зазначенням часу та місця смерті такої особи, неможливо визначити кінцевий термін періоду проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу, про що просить заявник ОСОБА_1 у своїй заяві.

Слід додати, що діючим законодавством України визначено порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Однак, з матеріалів цивільної справи за заявою ОСОБА_1 жодним чином не вбачається факт звернення заявниці до органів державної реєстрації актів цивільного стану за реєстрацією смерті ОСОБА_2 або суду за встановленням такого факту, а так само відмови у проведенні органами ДРАЦС державної реєстрації смерті або ухваленні рішення про відмову у встановленні такого факту судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

З копій паспортів громадян України серії НОМЕР_2 , виданого 01 грудня 1998 року Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області на ім`я заявниці ОСОБА_1 та серії НОМЕР_3 , виданого 29 вересня 2001 року Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що з 19 серпня 1992 року заявниця та з 04 квітня 2007 року ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 у своїй заяві просить встановити факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 у визначений період, з початком періоду у 2000 році. На підтвердження своїх вимог, заявниця у своїй заяві зазначає, що наведене нею у заяві обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Так, на долучених до заяви копіях паспортів громадян України на ім`я ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 та ОСОБА_6 містяться написи, якими зазначені свідки підтверджують фактичне проживання та ведення сумісного господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 протягом 20 років, з 2000 року до 2020 року.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В розумінні положень ст. 90 ЦПК України, показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

За викладених обставин, суд не приймає вказані докази у вигляді письмових пояснень, як допустимі, без допиту зазначених осіб у судовому засіданні у якості свідків та без обов`язкового попередження їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Отже, з наданих заявником доказів, спираючись на дані сумісної реєстрації за однією адресою, яка міститься у паспортних документах на ім`я заявниці й ОСОБА_2 , а також беручи до уваги недопустимість інших письмових доказів та відсутності заяви про виклик свідків та неприбуття їх у судове засідання для надання показань, неможливо достовірно та безсумнівно встановити фактичне перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбних відносинах, ведення ними спільного господарства, наявності у них спільного бюджету тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладених у заяві по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із роз`ясненнями які містяться у п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, які визнані допустити, суд приходить до висновку, що вони не узгоджуються між собою, містять протиріччя, і у своїй сукупності не визнаються достатніми, для того щоб дійти висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно постійно проживали разом як чоловік та жінка без укладення шлюбу, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки подружжя.

За наведених обставин вимоги ОСОБА_8 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1264, 1268 ЦК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Слов`янська міська рада Донецької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 25 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко