РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/214/21

Справа № 510/854/20

23.03.2021 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарі Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

встановив:

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 13 грудня 2017 року позивач домовилась з ОСОБА_2 про купівлю-продаж земельної ділянки площею 0,1957 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, масив ділянки № НОМЕР_1 , цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства.

В той же день між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено відповідний письмовий договір купівлі-продажу.

Позивач передала ОСОБА_2 обумовленні договором гроші та почала користуватись земельною ділянкою та нести витрати пов`язані з її обробкою.

Через деякий час позивач звернулась до ОСОБА_2 з проханням оформити договір купівлі-продажу відповідно до вимог діючого законодавства - посвідчити договір в нотаріальному порядку.

Однак ОСОБА_2 повідомила, що не може цього зробити, оскільки зазначена земельна ділянка належала її чоловіку - ОСОБА_4 на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 05 липня 2017 року, справа № 510/2081/16-ц.

Про існування цих обставин, позивач до укладення договору не знала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відрилась спадщина на зазначену вище земельну ділянку. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - донька спадкодавця, є єдиними спадкоємцями першої черги.

З врахуванням вищевикладеного, позивач з грудня 2017 року користується земельною ділянкою, відкрито, добросовісно та безперервно володіє нею. З цього часу, відповідачі жодного разу не витребували у позивача вищезазначену земельну ділянку, вимог щодо її повернення не висували, не заперечували проти використання земельної ділянки в особистих цілях для ведення підсобного господарства.

З зазначених підстав позивач для захисту свого права власності звернулась з позовом до суду.

Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява від її представника, адвоката - Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не відомі, надали заяву про визнання позову в якій також просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 13 грудня 2017 року позивач домовилась з ОСОБА_2 про купівлю-продаж земельної ділянки площею 0,1957 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, масив ділянки № НОМЕР_1 , цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства. В той же день між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено відповідний письмовий договір купівлі-продажу.

Позивач передала ОСОБА_2 обумовленні договором гроші та почала користуватись земельною ділянкою та нести витрати пов`язані з її обробкою.

Через деякий час позивач звернулась до ОСОБА_2 з проханням оформити договір купівлі-продажу відповідно до вимог діючого законодавства - посвідчити договір в нотаріальному порядку.

Однак ОСОБА_2 повідомила, що не може цього зробити, оскільки зазначена земельна ділянка належала її чоловіку - ОСОБА_4 на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 05 липня 2017 року, справа № 510/2081/16-ц.

Про існування цих обставин, позивач до укладення договору не знала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відрилась спадщина на зазначену вище земельну ділянку. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - донька спадкодавця, є єдиними спадкоємцями першої черги.

З врахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що позивач з грудня 2017 року користується земельною ділянкою, відкрито, добросовісно та безперервно володіє нею. З цього часу, відповідачі жодного разу не витребували у позивача вищезазначену земельну ділянку, вимог щодо її повернення не висували, не заперечували проти використання земельної ділянки в особистих цілях для ведення підсобного господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Позивач, як добросовісний набувач, у відповідності до вимог ст. 330 ЦК України набула право власності на спірне нерухоме майно, оскільки придбала його у ОСОБА_2 , яка не мала права його відчужувати, однак згідно із вимогами ст. 388 ЦК України, вказане майно не було загублено власником, не було вкрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння, не вибувало з володіння власника або особи, якій він передав його майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 0,1957 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, масив ділянки № НОМЕР_1 , не може бути витребувана у позивача. Тобтопозивач правомірно володіє та користується спірним майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.

Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог з метою недопущення порушення права власності.

Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись 4, 7, 10, 12, 13, 50, 58, 76, 81, 89, 133, 141, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 0,1957 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, масив ділянки № НОМЕР_1 , цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова