Справа № 344/4561/21
Провадження № 2/344/2409/21
У Х В А Л А

26 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання договору оренди.

Справа підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

Позовна заява по формі і змісту відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, до заяви додано належну кількість копій позовної заяви та документів, як того вимагає стаття 177 ЦПК України.

Даних про обставини, які перешкоджають відкриттю провадження у справі станом на даний час немає.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Вказане є достатнім для призначення справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Позивачем разом з позовною заявою подано суду заяву про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме забороною передавати предмет оренди нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в суборенду будь-яким третім особам .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже обов`язком позивача є доведення правових підстав його заяви про забезпечення позову, доведення настання негативних наслідків у разі не забезпечення позову, доведення обставини не здійснення відповідних дій з метою зловживання процесуальними правами.

Отже в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено доказів об`єктивних обставин, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надано доказів в обґрунтування фактичної обставини, що відповідач має намір передати майно в суборенду. При цьому, не передбачено процесуальним законом здійснення заходів забезпечення позову, яке ґрунтується виключно на припущеннях позивача про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову, що не підтверджені належними засобами доказування.

За змістом заяви про забезпечення позову позивач просить «…заборонити передавати предмет оренди в суборенду будь-яким третім особам».

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести належність засобу забезпечення позову фактичним обставинам правового відношення сторін.

Отже особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести належність засобу забезпечення суті оголошеної вимоги.

Натомість в заяві про забезпечення розміщено прохання про заборону не визначеному колу суб`єктів вчиняти дії.

Таким чином в супереч приписам ст. 150 ЦПК України вимогу про заборону вчиняти дії звернуто до невизначеного кола осіб.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. При встановленні співмірності між обраним видом забезпечення позову та предметом і підставами позову, слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Аналогічну правову позицію викладено в Постанові Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №211/129/18-ц.

Таким чином внаслідок задоволення вимог позивача викладених в заяві про забезпечення позову буде обмежено права осіб, які не є відповідачами у справі.

Таким чином позивачем не доведено наявності причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Заявлена вимога не пов`язана та не складає предмету спору, не є співмірною з заявленими позовними вимогами.

Позивачем не визначені суб`єкти виконання ухвали в цій частині та не вказано наявність порушень прав позивача з боку іншх осіб, які не є учасниками провадження.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Всупереч положенню п. 1 ст. 151 ЦПК України заявником не вказано пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення його заяви. Позивачем викладено пропозицію про застосування зустрічного забезпечення на розсуд суду.

Однак в усталеній судовій практиці та цивільній правовій доктрині вказано на необхідність перевірки зазначених форм поведінки учасників цивільних відносин на відсутність елементів зловживання відповідними правами, оскільки як зазначено в положеннях ЦПК України здійснення дій чи утримання від них має правові наслідки для відповідних заінтересованих осіб.

Необхідність вирішення питання про зустрічне забезпечення також передбачено положенням п. 1 ст. 151 ЦПК України та належить до обов`язків позивача.

Таким чином заява позивача не підлягає до задоволення.

Усі інші пояснення, докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди шляхом заборони вчиняти дії, а саме передавати предмет оренди в суборенду будь-яким третім особам - відмовити.

відкрити провадження у справі.

Справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання призначити на 11 травня 2021 року о 13 годині 00 хв.

Судове засідання відбудеться в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (вул. Грюнвальдська 11, зал № 5).

Запропонувати відповідачу, у випадку заперечення проти позову, протягом двадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати іншим учасникам справи.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Запропонувати позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов та відповіді на відзив відповідно.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, в частині відмови в забезпеченні позову та в частині порушень правил підсудності, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бородовський С.О.