Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4852/21 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/4852/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з ТОВ СК «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 30 216 грн 29 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 07 лютого 2021 року о 19 год 10 хв на перехресті вул. Домбровського - Князів Острозьких в м. Житомирі водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ2101 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. К. Острозьких при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Вказує, що внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні по пошкодження.

Зазначає, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП. Відповідно до експертного дослідження від 26 березня 2021 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 52 886,51 грн.

Вказує, що згідно полісу обов`язкового страхування № АР/7505522 ОСОБА_2 застрахував транспортний засіб на випадок настання страхової події. Оскільки страхова сума за договором за шкоду, завдану майну становить - 100 000 грн., франшиза - 2000 грн, то з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 50 886 грн 51 коп. Зазначає, що ні страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант», ні винуватцем ДТП не відшкодовано йому матеріальні збитки заподіяні внаслідок ДТП. Враховуючи те, що страхова компанія в добровільному порядку відмовляється відшкодувати йому матеріальні збитки завдані ДТП він змушений звернутися до суду.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 - 30 216,29 грн на відшкодування завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку, 1015,20 грн як витрат на проведення експертного дослідження, а всього 31 231,49 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ТДВ СК «Альфа - Гарант» подало апеляційну скаргу, у якій просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» було оглянуто транспортний засіб «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_2 , за результатами якого складено відповідний протокол огляду з вичерпним переліком пошкоджень деталей та необхідних ремонтних операцій для відновлення КТЗ. Зазначає, що вказаний протокол огляду був підписаний ОСОБА_1 без жодних поправок та зауважень, що свідчить про те, що між ним та представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» було узгоджено перелік та характер утворень пошкодження КТЗ.

Вказує, що на основі зазначено протоколу та інших матеріалів огляду КТЗ, аварійним комісаром було виконано аварійний сертифікат №09-D/84/7 від 28.02.2021, відповідно до результатів якого було встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_2 становить: 27 204 грн 27 коп. (з урахуванням ПДВ) та 22 670,23 коп (без врахування ПДВ). Зазначає, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи, то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Вважає, що оскільки виплата страхового відшкодування з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснювалась безпосередньо на особистий рахунок ОСОБА_1 , а позивач, ні у ході досудового врегулювання спору, ні до позовної заяви не надано жодного доказу, що підтверджує факт оплати проведеного ремонту то ТДВ СК «Альфа-Гарант» було зменшено розмір виплати на суму податку на додану вартість. Окрім того, стверджує, що оскільки ОСОБА_1 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 20 670,22 коп., то з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» були виконанні всі обов`язки страховика визначені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що надана копія висновку експертного дослідження №ЕД-19/106-21/322/-АВ від 26.03.2021 не відповідає критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, оскільки на їх думку цей документ не відображає того розміру відшкодування на яке має право претендувати позивач від відповідача, а саме розміру матеріального збитку без врахування суми податку на додану вартість. Вказує, що позивачем не зазначено, які саме порушення законодавства було допущено з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант», оскільки саме позивач не довів розміру завданого йому збитку внаслідок ДТП, яка відбувалася 07.02.2021, який відшкодовується страховиком.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 07 лютого 2021 року о 19 год 10 хв на перехресті вул. Домбровського - Князів Острозьких в м. Житомирі водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ2101 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. К. Острозьких при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи власником автомобіля «Фольксваген Туран», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , позивач здійснював керування автомобілем на підставі виданої довіреності від 20 липня 2019 року.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в момент ДТП було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7505522 в ТДВ СК «Альфа-Гарант», ліміт відповідальності за яким за спричинену шкоду майну визначена в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн. Розмір франшизи становить 2 000,00 грн. Термін дії договору до 23 лютого 2021 року.

23 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про застраховану особу (винуватця дорожньо-транспортної пригоди), а також повідомленням про те, що буде проводити незалежне автотоварознавче дослідження.

Пошкоджений в результаті ДТП автомобіль «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_2 , оглянутий, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 24.02.2021, в якому міститься інформація про характер пошкоджень та найменування пошкоджених деталей.

Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/106-21/3228-АВ від 26 березня 2021 року, за замовленням ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу складових) становить 52 886,51 грн.

Згідно аварійного сертифікату АТ 09-D/84/7 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_2 від 28 лютого 2021 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу складає 27 204,27 грн та 22 670,23 грн без врахування ПДВ.

На підставі вказаного аварійного сертифікату АТ 09-D/84/7 ТДВ СК «Альфа-Гарант», з метою відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_2 , на виконання зобов`язань по договору страхування, сплатила страхове відшкодування у розмірі 20 670, 22 грн, про що свідчать надана суду копія платіжного доручення №АР- від 23.01.2021.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановивши, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант, вартість збитку становить 52 886,51 грн, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають до часткового задоволення, а саме - з відповідача ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь позивача підлягає до стягнення відшкодування шкоди, завданої позивачу у розмірі 30 216,29 грн, оскільки відповідачем проведено частково виплату відповідно до експертного дослідження.

Дані правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналогічно, на підставі ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, ст. 1188 ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди, спричиненої взаємодією декілька джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховуються дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв`язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1: частини другої статті 1167 ЦК).

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду.

Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою.

Так, відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів.

Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 1.02.2018 у справі №910/22886/16.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вирішуючи даний спір слід дійти висновку, що право вимоги у даних правовідносинах про відшкодування шкоди належить ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу.

Встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина ОСОБА_2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 20 670,22 грн.

Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до укладеного між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000,00 грн; розмір франшизи 2000,00 грн.

Обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності покладається на страховика.

Встановивши, що дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої автомобілю позивача спричинені механічні пошкодження мала місце з вини ОСОБА_2 , відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» і що таким чином настав страховий випадок і у страховика виникло зобов`язання з виплати страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у потерпілого (позивача) права на відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», вартість збитку становить 52 886,51 грн, а частина страхового відшкодування уже була виплачена, тому суд вірно задовольнив частково позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що експертне дослідження №ЕД-19/106-21/3228-АВ від 26.03.2021 є неналежним та недопустимим доказом вартості завданого матеріального збитку позивачу, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні, оскільки розмір матеріального збитку визначений судом першої інстанції в межах встановленого ліміту відповідальності та узгоджується із аварійним сертифікатом 09-D/84/7 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу згідно ремонтної калькуляції 09-D/84/7 від 28.02.2021.

Крім того, висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку ТЗ №ЕД-19/106-21/3228-АВ від 26 березня 2021 року складений саме судовим експертом Арефіним М.Г., який має кваліфікацію судового експерта (рішення Експертно-кваліфікаційної комісії, МВС України № 1888 від 21 січня 2019 року дійсне до 31 грудня 2024 року). Особисто судовим експертом було проведено огляд транспортного засобу 25 березня 2021 року. Однак аварійний сертифікат 09-D/84/7 від 28.02.2021 та страховий акт №ЦВ/21/1759 з розрахунок страхового відшкодування від 07.05.2021, який надано ТДВ СК «Альфа-Гарант» складений аварійним комісаром ОСОБА_4 , який не має кваліфікації судового експерта.

Наявність аварійного сертифіката АТ 09-D/84/7, складеного аварійним комісаром ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_2 , дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу і становить 27 204,27 грн з урахуванням ПДВ, та 22 670,23 грн без урахування ПДВ, і відповідно до якого ТДВ СК "Альфа-Гарант" виплатило страхове відшкодування в розмірі 22 670 грн 23 коп., не заслуговує на увагу, оскільки цей сертифікат є недопустимим доказом по справі і спростовується експертним дослідженням №ЕД-19/106-21/3228-АВ від 26.03.2021 року.

Апелянт, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, не спростував належними доказами висновки суду першої інстанції щодо прийняття висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №ЕД-19/106-21/3228-АВ від 26 березня 2021 року складеного судовим експертом Арефіним М.Г. не заявив у суді апеляційної інстанції мотивованого клопотання щодо призначення у справі відповідної судової експертизи та не надав інших належних доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Згідно із статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.

У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Після дорожньо-транспортної пригоди позивач фактичний ремонт автомобіля не провів, а тому податкові зобов`язання не виникли.

Страхове відшкодування у повному обсязі страхувальнику не виплачено, тому підлягає стягненню в розмірі, визначеному у експертному дослідженні.

На підставі викладеного суд дійшов правильного висновку, що страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язаний сплатити потерпілому розмір завданої шкоди. При цьому суд правильно визначив розмір завданої майнової шкоди, що підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема експертним дослідженням №ЕД-19/106-21/3228-АВ від 26.03.2021 року.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що експертом не правильно визначено розмір страхового відшкодування, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно з`ясував обставини справи, а тому рішення суду слід залишити без зміни.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст судового рішення складено 04 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді