УХВАЛА

29.07.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі судового засідання Ференц А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ,стягувач Публічне акціонерне товариство "Фідобанк",

ВСТАНОВИВ:

Заявник в липні 2021 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника та зобов`язати виконавчу службу знати арешт з майна боржника за ардесою: АДРЕСА_1 накладений постановою державного виконавця від 16.11.2010 року виключивши відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження

Скарга мотивована тим, що на виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3157/ виданого 05.11.2010 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з неї на користь ПАТ «Ерсте-банк» боргу. В ході проведення виконавчих дій 16.11.2010 винесено постанову про накладення арешту на майно боржника. 07.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Листом від 06.07.2021 року ВДВС повідомило про неможливість зняття арешту. В зв`язку з наведеним вона змушена звернутися з даною скаргою до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.07.2021 року скаргу прийнято до провадження, призначено судовий розгляд.

09.02.2021р. на адресу суду надійшов відзив на заяву в якому представник ВДВС просить відмовити в задоволенні скарги, оскільки вона є безпідставною. Відзив обґрунтований тим, що здійснивши моніторинг бази даний Автоматизованої системи ВП встановлено, що на виконанні відділу не перебуває виконавчих проваджень з примусового виконання рішень судів та рішень інших органів відносно ОСОБА_2 , що унеможливлює вчинення будь-яких виконавчих дій в тому числі і зняття арешту.

Заявник та її представник в судове засідання за викликом суду не з`явилися, представник заявника надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Представник Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу суду надав заперечення на скаргу в яких зазначив що з метою зняття арешту боржнику необхідно надати до відділу ДВС документи, які підтверджують сплату заборгованості перед стягувачем, сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності приходить до наступного.

На виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 22616930 відкрите 16.11.2010 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-3157/ виданого 05.11.2010 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте-банк» боргу в загальному розмірі 262 036,18грн.

В ході проведення виконавчих дій 16.11.2010 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

07.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищенаведені дії державного виконавця є законними та такими, що відповідають вимогам закону.

У той же час, відповідно до статті 37 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 18 Закону У країни «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2 ст. 40 цього закону).

Відповідно до змісту ст. 451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження, і права чи свободи заявника були порушені.

Так, з дослідженого судом інформаційного витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 223253815 від 09.09.2020 року за параметром запиту: фізична особа ОСОБА_1 вбачається належність заявнику земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 . Відомості про належність заявнику нерухомого майна , з якого вона просить зняти арешт за ардесою: АДРЕСА_1 відсутні, так як і відсутні докази накладення на нього арешту.

Враховуючи, що арешт на майно боржника у виконавчому провадженні накладений державним виконавцем в інтересах стягувача ПАТ «Ерсте-банк» на виконання рішення суду, яке до теперішнього часу не виконано та судом встановлено, що виконавче провадження було завершено на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що не передбачає скасування арешту майна, оскільки стягувач має право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, які можуть бути поновлені судом, відомості про виконання рішення суду та сплати виконавчого збору заявником не надано.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що доводи скаржника щодо неправомірності дій державної виконавчої служби не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги, зважаючи на письмові докази, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 12, 13, 258-261, 268, 352-354, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ,стягувач Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.В.Войцеховська