Справа № 467/623/21
№2-0/467/17/21
У Х В А Л А

03.08.2021 року Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєва І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Ухвалою від 07.07.2021 року дану заяву було залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків у зв`язку тим, що в заяві зазначена заінтересована особа «Арбузинський районний сектор ДМС», а відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа за даною назвою не значиться. Відтак, в порушення вимог ст.175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено повне найменування заінтересованої особи.

Ухвала отримана ОСОБА_1 10.07.2021 року, однак станом на 03.08.2021 року недоліки заяви нею не усунуті.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.

Оскільки нормами ЦПК України, не передбачене порядку залучення заінтересованої особи, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією закону положення статей 53 ЦПК України.

Частиною 3 статті 53 ЦПК України передбачено, що якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відтак, за наявності у суду процесуальної можливості визначити та залучити до участі у справі належну заінтересовану особу, з метою уникнення надмірного формалізму при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне провадження у справі відкрити та залучити до участі у справі у якості заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області.

Керуючись ст.ст.19,84, 187,196, 260, 293, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відкрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України.

Провести розгляд даної справи в порядку окремого провадження з участю заявника та заінтересованої особи.

Залучити до участі у справі у якості заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області, ідентифікаційний код юридичної особи 37844163, місцезнаходження за адресою: 54001, місто Миколаїв, вул. Декабристів, буд. 5-а.

Призначити судове засідання на 09:30 28.08.2021 року у залі судових засідань в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області, розташованому за адресою: Миколаївська область, смт.Арбузинка, вул. Шевченка, 204.

Заінтересованій особі запропонувати подати у строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали письмові пояснення щодо заяви.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ab.mk.court.gov.ua

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Догарєва