Номер провадження: 22-ц/813/7011/21
Номер справи місцевого суду: 520/1030/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Пучкової І.М. 16 лютого 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом про поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на садовий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2016 року було відкрито провадження у справі.

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ будинку та земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1 .

23 лютого 2021 року та 24 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 , на стадії судового розгляду цивільної справи по суті, надав до суду заяву про залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_3 . Також ОСОБА_1 надав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив визнати за ним право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 , у садовому товаристві "Тополя" та стягнути з ОСОБА_2 1/2 частини боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за рішенням Овідіопольського районного суду від 30 листопада 2015 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги та про уточнення позовних вимог у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, повернуто позивачеві з усіма доданими до нього документами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 29 червня 2017 року, тобто до набрання чинності 15 грудня 2017 року Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII, ОСОБА_1 вже подавав уточнену позовну заяву та заяву про залучення до участі у справі третьої особи, але не отримав жодного відповідного процесуального документу від суду.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси з 2016 року знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

23 лютого 2021 року та 24 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 , на стадії судового розгляду цивільної справи по суті, надав до суду першої інстанції заяву про залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_1 надав заяву про уточнення позовних вимог, у яких просив визнати за ним право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 , у садовому товаристві "Тополя" та стягнути з ОСОБА_2 1/2 частини боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за рішенням Овідіопольського районного суду від 30 листопада 2015 року.

У зв`язку із набранням 15 грудня 2017 року чинності Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII, подальший розгляд справи на підставі п. 9 розділу ХІІІ « Перехідні положення» повинен здійснюватися за правилами нового ЦПК України, суд повинен продовжити розгляд зі стадії/процесуальної дії, на якій розгляд закінчився до прийняття нового Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання.

Відповідно до ст. 52 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

За таких обставинах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги та про уточнення позовних вимог необхідно повернути позивачеві, оскільки таке клопотання та заяву подано на стадії судового розгляду цивільної справи по суті, тобто, з пропуском встановленого законом строку.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що 29 червня 2017 року, тобто до набрання чинності 15 грудня 2017 року Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII, ОСОБА_1 вже подавав уточнену позовну заяву та заяву про залучення до участі у справі третьої особи, але не отримав жодного відповідного процесуального документу від суду.

Колегія суддів зауважує, що апелянт дійсно 29 червня 2017 року подав до суду першої інстанції уточнену позовну заяву та заяву про залучення до участі у справі третьої особи (т.1 а.с. 111-115), однак, вимогами уточненої позовної заяви від 29 червня 2017 року було визнання за ОСОБА_1 права власності на садовий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1 , та визнання стягнення коштів, згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 1 969 600 гривень - спільним боргом подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Однак, вимогами уточненої позовної заяви ОСОБА_1 в редакції від 23 лютого 2021 року та 24 лютого 2021 року позивач є визнання за ним право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 , у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та стягнення з ОСОБА_2 1/2 частини боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за рішенням Овідіопольського районного суду від 30 листопада 2015 року.

Таким чином, вимоги уточненого позову в редакції від 29 червня 2017 року не кореспондуються із вимогами уточненого позову в редакції від 23 лютого 2021 року та 24 лютого 2021 року, який був повернутий позивачеві ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе