Ухвала

26 березня 2021 року

м. Київ

справа № 128/2294/17

провадження № 61-4491ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення.

Позов обґрунтовано тим, що 05 жовтня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружилися, ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 . Зі згоди позивача, відповідач переїхав проживати до будинку АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3760, позивачу належить 1/2 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за вищевказаною адресою. У даному будинку проживають та зареєстровані: позивач, її син - ОСОБА_4 , а також проживає без реєстрації колишній чоловік позивача - відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_3 (брату позивача) належить інша 1/2 частки вказаного житлового будинку.

З листопада 2011 року відносини між позивачем та відповідачем різко погіршились та рішенням Вінницького районного суду від 12 січня 2012 року шлюб між ним розірвано. Відповідач жодним чином в утриманні будинку, ремонті та оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків, проживання разом з відповідачем є нестерпним, а на прохання позивача переїхати в інше житло, останній відмовляє. Таким чином, відповідач порушує право позивача на спокійне життя, завдає моральних та фізичних страждань, що негативно впливає на неповнолітню дитину, так як відповідач систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для позивача та її сина проживання, при цьому заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

На підставі викладеного, позивач звернувшись з даним позовом до суду, просила винести рішення, яким усунути їй перешкоди в користуванні вищевказаним житловим будинком, шляхом виселення відповідача, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення, проживаючого там ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2018 року поновлено ОСОБА_2 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У жовтні 2018 року позивачем уточнено позовні вимоги, відповідно просила усунути перешкоди користування квартирою АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що не може бути виселено колишнього члена сім`ї власника квартири на підставі статті 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) без оцінки законності такого виселення, яке по факту є втручанням у право на житло у розумінні положень статті 8 Конвенції, на предмет пропорційності у контексті відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення її позову. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, на підставі пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року змінено шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Перевіривши вимоги про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення відповідача на предмет пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції, колегія суддів дійшла висновку, що припинення права користування відповідача будинком не відповідає такій пропорційності, не передбачене законом і не є необхідним в демократичному суспільстві, оскільки кожній особі крім інших прав гарантується право на повагу до її житла, що охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Зазначивши при цьому, що належних, допустимих та достатніх доказів порушення відповідачем правил співжиття, у тому числі і систематичного, або триваючої антигромадської поведінки та вжиття з цих підстав до нього заходів реагування, позивач не надала, а одні лише факти звернення останньої до поліції та органу місцевого самоврядування щодо поведінки відповідача, не можуть бути підставою для виселення.

У березні 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_6 із застосуванням засобів поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подає заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке обґрунтовує тим, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду вона отримала засобами поштового зв`язку 19 лютого 2021 року, на підтвердження чого надає копії конверту апеляційного суду та витяг з офіційного веб порталу Акціонерного товариства «Укрпошта».

Згідно з положеннями статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надані заявником докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є згідно із статтею 390 ЦПК України підставою для його поновлення.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме положень статті 156 ЖК УРСР та статті 406 ЦК України без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17-ц, постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 740/2457/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 523/8316/17 та постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки апеляційний суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , належним чином не повідомленої про розгляд справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року.

Витребувати з Вінницького районного суду Вінницької області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 128/2294/17.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик