КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року

справа № 758/5448/15-ц

провадження № 22-ц/824/2425/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Відкрите акціонерне товариство Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Васильченка О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Відкрите акціонерне товариство Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього про припинення права власності на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила:

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 2,6/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 280,70 кв.м., житловою 171,70 кв.м.;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 2,6/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 280,70 кв.м., житловою 171,70 кв.м.;

- присудити на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належні йому 2,6/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у розмірі 3 252,96 грн., (або в іншому розмірі, визначеному судовою експертизою) з депозитного рахунку Подільського районного суду м. Києва;

- присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належні йому 2,6/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у розмірі 3 252,96 грн., (або в іншому розмірі, визначеному судовою експертизою) з депозитного рахунку Подільського районного суду м. Києва;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 2,6/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 280,70 кв.м., житловою - 171,70 кв.м., яка належала ОСОБА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 2,6/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 280,70 кв.м., житловою - 171,70 кв.м., яка раніше належала ОСОБА_2 .

Вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві власності належить 34/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Окрім неї власниками будинку є відповідачі та треті особи по справі. Зокрема, 2,6/200 частин будинку належать на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 03.10.2007 р. за № 1-2061; 2,6/200 частин будинку належить на праві власності ОСОБА_2. на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 19.09.2007 р. за № 1-1955.

Посилаючись на те, що частки у праві власності на будинок відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складають всього по 2,6/200 частин будинку, тобто є вкрай незначними, що унеможливлює спільне користування такими частками у будинку та призводить до неможливості виділення їх в натурі, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачем внесено на депозитний рахунок суду двічі по 7492 грн для подальшого їх отримання відповідачами.

Апелянт не погоджується із висновком експертного дослідження від 23.08.2017 року, яким визначено вартість 3,6 кв. м. житлового будинку у розмірі 128 375 грн, та який взято судом до уваги при вирішенні спору. Зазначає, що комплексна судова експертиза від 23.08.2017 р., яка здійснена на підставі рішення суду, проведена одним експертом, що є порушенням вимог законодавства.

Вважає судом безпідставно не взято до уваги висновок експерта від 05.10.2015 року, що проведений за ініціативи позивача та яким визначено вартість 3,6 кв. м. житлового будинку у розмірі 7492,00 грн.

Зазначає, що учасниками справи не ставився під сумнів висновок експерта від 05.10.2015 року та достатність сум, внесених позивачем на депозитний рахунок суду.

Крім того, зазначає, що судом не було здійснено розподілу судових витрат.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вартість часток житлового будинку кожного з відповідачів становить по 128 375, 00 грн, та позивачем не внесено на депозитний рахунок суду відповідних коштів для подальшого їх отримання відповідачами, що є необхідною умовою, передбаченою ст. 365 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 34/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24.03.1994 р. за реєстровим № 5-1707 (т. 1, а.с.10).

Згідно технічного паспорту на будинок житловий будинок АДРЕСА_1 збудований у 1957 році, загальна площа будинку 280,70 кв.м., житлова 171,70 кв.м.

Згідно інформаційної довідки Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 25.02.2015 р. житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за наступними особами:

- 34/100 ч. за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24.03.1994 р., № 5-1707;

- 1/8 ч. за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 30.05.2003 р., № 12-542;

- 6,7/100 ч. за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 26.05.2003 р., № 6- 1796;

- 1/4 ч. за ВАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього на підставі договору дарування, посвідченого Авдієнком В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28.03.2007 р., № 1069;

- 1/8 ч. за ВАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього на підставі договору дарування, посвідченого Авдієнком В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.06.2007 р., № 1918;

- 2,6/200 ч. за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 03.10.2007 р., № 1-2061;

- 2,6/200 ч. за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 19.09.2007 р., №1-1955;

- 67/1000 ч. за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 01.07.2011 р., № 2-1535 та внесена до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно (т. 1, а.с.11).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що частки у праві власності на будинок відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складають по 2,6/200 частин будинку, та є вкрай незначними, що унеможливлює спільне користування такими частками у будинку та призводить до неможливості виділення їх в натурі. Позивач також виходила із того, що задоволення позову не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів та їх сімей.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка незначна і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном неможливе; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.

Як встановлено, домоволодіння розташовуване в центрі міста Києва в кварталі нової багатоповерхової забудови поряд з розвиненою інфраструктурою.

Загальна площа будинку згідно технічного паспорту на будинок становить 280,70 кв.м.

Відповідно, частка кожного з відповідачів складає 2,6/200 частин будинку, тобто 3,6 кв.м. (280,7 кв.м. х 2,6 : 200) на кожного, що становить 1,28% від загальної площі будинку, тобто частка кожного з відповідачів є незначною.

Згідно технічного паспорту земельна ділянка домоволодіння має загальну площу 1430 кв.м.

Рішенням КМР від 22.04.1999 земельна ділянка під будинком площею 0,1 га була передана у користування 3 особам без виділення часток (посилання на наявність такого рішення міститься у Висновку №1602/17-42 від 23.08.2017, складеному Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз).

Крім того, як зазначено у висновку №1602/17-42 від 23.08.2017 р., земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 , знаходиться у комунальній власності.

За правилами ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Оскільки, земельна ділянка, на якій знаходиться спірний будинок, знаходиться у комунальній власності та власники житлового будинку мають право на приватизацію земельної ділянки пропорційно до своїх часток у праві власності жилого будинку, що призведе до збільшення вартості будинку при продажі, а тому визначення вартості частки у будинку без урахування поліпшень у вигляді права користування земельною ділянкою призведене до порушення інтересів й заподіяння майнової шкоди відповідачам внаслідок припинення права на частку спірного майна.

При визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз. 3, 4 п. 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 №7 , відповідно до яких розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 7/15д від 05.10.2015 р., складеного за ініціативи позивача, дійсна вартість 2,6/200 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 7492,00 грн. та виділення такої частки в натурі є неможливим (а.с. 129-146 т. 2).

Відповідно до Висновку №1602/17-42 від 23.08.2017 р., складеному на виконання ухвали суду від 08.12.2016 р. Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз ринкова вартість 2,6/200 частин будинку становить 128375,00 грн. Виділення частки в натурі є технічно неможливим (а.с. 218-241 т.2).

Відповідно до ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вартість частки кожного з відповідачів має визначатися згідно висновку №1602/17-42 від 23.08.2017 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у розмірі 128375,00 грн. за 3,6 кв.м., що відповідатиме реальній вартості часток будинку з урахуванням пропорційного права користування земельною ділянкою.

Позивачем на депозитний рахунок суду внесено по 7492,00 грн двома платежами (т.1, а.с. 32, а.с.128 т.2) з розрахунку компенсації часток кожному з відповідачів по 7492,00 грн, що не відповідає вартості часток відповідачів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок експерта складений всупереч положенням ЦПК України, оскільки здійснений одним експертом, колегія суддів відхиляє, враховуючи, що проведення експертизи здійснено експертом, який має відповідну освіту та спеціалізацію.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди позивача з визначеною вартістю спірного майна експертним висновком №1602/17-42 від 23.08.2017 року, однак клопотань щодо проведення додаткової чи повторної судової експертизи позивачем заявлено не було.

Доводи скарги про те, що учасниками справи не ставився під сумнів висновок експерта від 05.10.2015 року та достатність сум, внесених позивачем на депозитний рахунок суду не відповідають фактичним обставинам, враховуючи наявність судового спору та заперечень проти апеляційної скарги з боку відповідачів.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не здійснено розподіл судових витрат, слід зазначити наступне.

Статтею 141 ЦПК України врегулювано розподіл судових витрат між сторонами та визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді