Ухвала набрала чинності "___"_________20____р.

Справа № 665/196/21

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Пилипенко І.О.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чаплинка Херсонської області справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Дніпровський РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватне акціонере товариство «Херсон-Лада» на бездіяльність начальника,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чаплинського районного суду Херсонської області зі скаргоюна дії/бездіяльність начальника Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність щодо неприйняття постанови за результатами розгляду його скарги від 05.11.2020 року, не направлення постанови за результатами розгляду скарги від 05.11.2020 року, відмови в задоволенні скарги від 05.11.2020 року та зобов`язати повторно розглянути скаргу від 05.11.2020 року, подану у виконавчому провадженні ВП №59923717.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у Дніпровському РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 59923734 про примусове виконання Виконавчого листа № 665/822/19 від 22.08.2019 за рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.07.2019.

В ході виконавчого провадження 01.04.2020 йому, із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, стало відомо про те, що 27.03.2020 р. виконавчий лист № 665/822/19 від 22.08.2019 р., у виконавчому провадженні № 59923734, повернутий стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 25.05.2020 року постанову заступника начальника Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення виконавчого документа визнано неправомірною та зобов`язано Дніпровський РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження №59923734 з виконання виконавчого листа №665/822/19 виданого 22.08.2019 року Чаплинським районним судом.

У свою чергу як вказує скаржник в подальшому він із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, також дізнався про те, що 27.03.2020 р. було повернуто виконавчий документ виконавчий лист № 665/822/19 від 22.08.2019 р., у виконавчому провадженні № 59923717 про стягнення з ПАТ «Херсон-Лада» на його користь основної суми боргу з тих же підстав, що й у виконавчому провадженні № 59923734.

05.11.2020 року ним, як стягувачем у виконавчому провадженні, на ім`я начальника Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано заяву про відновлення виконавчого провадження в якій ним наведено порушення державного виконавця у виконавчому провадженні в тому числі й при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа.

Однак як вказує ОСОБА_1 відповіді на своє звернення він не отримав та 23.12.2020 року звернувся із заявою до Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу надання інформації за його зверненням від 05.11.2020 року.

В січні 2021 року ним отримано листа від 30.12.2020 року, в якому його повідомлено про відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця від 27.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №59923717.

Вказує, що відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» на начальника Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) покладено обов`язок щодо контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю підпорядкованих йому державних виконавців зокрема й шляхом розгляду скарг. Так як подане ним 05.11.2020 року звернення є по формі та змісту скаргою, то начальник Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) мав за результатами розгляду вказаної заяви прийняти постанову, копію якої направити йому як скаржнику.

Оскільки начальник Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) невірно застосував вимоги ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» та ухвалою суду №665/535/20 встановлено порушення прав ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59923734, то не проведення на підставі поданої заяви перевірки законності виконавчого провадження ВП №59923717 та не направлення йому постанови за результатами розгляду цієї скарги свідчать про бездіяльність начальника Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною скаргою.

Дніпровський РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у своєму відзиві на подану скаргу, просив суд в її задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на її необґрунтованість. В обґрунтування своїх заперечень вказував те, що подана ОСОБА_1 до суду скарга з урахуванням визначення заявником складу сторін є заявою поданою в окремому провадженні, так як ним зазначено про залучення відділу до участі у справі в якості зацікавленої особи. Проте, діючим ЦПК розгляд судом скарг на дії ДВС в порядку окремого провадження не передбачено.

Також вказує на те, що ОСОБА_1 звернувся до відділу саме із заявою від 05.11.2020 року в якій просив відновити виконавче провадження. Вказане звернення у формі заяви було розглянуто начальником Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», а відповідь направлена ОСОБА_1 за адресою вказаною для листування. Підстав для розгляду поданого звернення в порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не було, тому підстав для винесення постанови за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 05.11.2020 року також не було.

Крім того представник Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у своєму відзиві на скаргу посилається також на пропуск строку визначеного Законом України «Про виконавче провадження» на оскарження рішення та дій державного виконавця, який встановлено на протязі 10 днів з дня коли особа дізналася про порушення її прав чи інтересів. Оскільки матеріали виконавчого провадження містять дані, щодо ознайомлення представника скаржника з матеріалами виконавчого провадження в квітні 2020 року, то строк визначений законом на оскарженні дій чи бездіяльності державного виконавця сплив, а підстав для його поновлення скаржником не наведено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав свої вимоги, викладені у скарзі та просив суд її задовольнити з підстав вказаних у скарзі. Суду пояснив, що дійсно на виконання рішення суду від 12.07.2019 року видано два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 та ПАТ «Херсон-Лада» на користь позивача солідарно заборгованість за Договором позики в сумі 500 000,00 грн. та судові витрати.

За вказаним виконавчим листом було відкрито два виконавчі провадження №59923734 та 59923717, які в подальшому приєднано до зведеного виконавчого провадження 57047007. 01.04.2020 року скаржник дізнався про те, що виконавчий лист у виконавчому провадженні №59923734 повернутий стягувачу. Ухвалою Чаплинського районного суду задоволено його скаргу на постанову заступника начальника Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.03.2020 року про повернення виконавчого документа. Визнано постанову неправомірною та зобов`язано ДВС відновити виконавче провадження. В подальшому він також дізнався що цього ж дня, 27.03.2020 року виконавчий лист у виконавчому провадженні №59923717 було повернуто стягувачу з тих же підстав, що були предметом розгляду Чаплинського районного суду у справі №665535/20. Оскільки Закон України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок начальника відповідного управління ДВС здійснювати контроль за законністю дій державного виконавця, він 05.11.2020 року звернувся із заявою яка за своїм змістом була скаргою на дії державного виконавця, в якій ОСОБА_1 просив начальника Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні №59923717, так як підстави незаконності такої постанови були наведені в ухвалі Чаплинського районного суду Херсонської області від 25.05.2020 року та постанові Херсонського апеляційного суду від 13.10.20520 року.

Однак його заява залишилася без розгляду, начальником ДВС не здійснено перевірку законності дій державного виконавця у виконавчому провадженні та в січні 2021 року повідомлено простим листом про відсутність підстав для скасування постанови.

Просив суд подану скаргу задовольнити: визнати бездіяльність начальника Дніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у не прийнятті постанови за розглядом його скарги, не направленні цієї постанови скаржнику, відмови у задоволенні заяви/ скарги ОСОБА_1 від 05.11.2020 року та зобов`язати повторно розглянути заяву від 05.11.2020 року, подану у виконавчому провадженні №59923717.

ПредставникДніпровського РВ ДВС у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надіславши клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Просив суд в задоволенні скарги відмовити з підстав вказаних у відзиві на скаргу.

Неявка учасників виконавчого провадження не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши та оцінивши встановлені в ході судового засідання обставини скарги, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.07.2019 року по справі 665/822/19 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Херсон-Лада» про стягнення заборгованості. Стягнуто на користь позивача з відповідачів солідарно основну заборгованість за Договором позики від 10.01.2017 в сумі 500 000,00 грн. та судові витрати.

На підставі зазначеного судового рішення від 12.07.2019 був виданий Виконавчий лист № 665/822/19 від 22.08.2019, який у подальшому був поданий до Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2019 було відкрито виконавче провадження № 59923734 про примусове виконання Виконавчого листа № 665/822/19 від 22.08.2019 року про стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 5 тис. грн..

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2019 було відкрито виконавче провадження № 59923717 про примусове виконання Виконавчого листа № 665/822/19 від 22.08.2019 року про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 500 тис. грн..

Постановою державного виконавця від 27.03.2020 виконавчий лист № 665/822/19 від 22.08.2019, у виконавчому провадженні № 59923734, повернутий стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме стягувач не надав заяви щодо залишення за собою майна боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 25.05.2020 року, яка постановою Херсонського апеляційного суду від 13.10.2020 року залишена без змін задоволено скаргу ОСОБА_1 : визнано постанову заступника начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ошурко Н.М. від 27.03.2020 про повернення виконавчого листа № 665/822/19 стягувачу, виданого 22.08.2019 Чаплинським районним судом Херсонської області, про стягнення на користь ОСОБА_1 з боржника ПАТ «Херсон-Лада» заборгованості, неправомірною; зобов`язано заступника начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ошурко Н.М. відновити виконавче провадження № 59923734 з виконання виконавчого листа № 665/822/19, виданого 22.08.2019 Чаплинським районним судом Херсонської області.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції виходили з того, що зі змісту ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що для висновку щодо наявності/відсутності наміру стягувача залишити за собою нереалізоване майно боржника, виконавець мав вжити належних та достатніх заходів для отримання документального підтвердження отримання стягувачем або його представником повідомлення про те, що електронні торги не відбулись, і тільки отримавши таке підтвердження, мав можливість відрахувати передбачений законом 10-денний строк для повідомлення стягувачем свого наміру. Однак оскільки вимоги ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем дотримані не були, після трьох електронних торгів, які не відбулись до ОСОБА_1 та його представника у виконавчому провадженні так і не надійшли пропозиція про залишення за стягувачем нереалізованого майна, чим порушено його право, визначене законом, тому прийнята постанова є незаконною.

У свою чергу як зазначає ОСОБА_1 , у листопаді 2020 року він також дізнався про те, що постановою державного виконавця від 27.03.2020 виконавчий лист № 665/822/19 від 22.08.2019, у виконавчому провадженні № 59923717 також повернутий стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме стягувач не надав заяви щодо залишення за собою майна боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Питання законності винесення постанови державного виконавця від 27.03.2020 року про повернення виконавчого листа № 665/822/19 від 22.08.2019, у виконавчому провадженні № 59923717 скаржником не ставиться, тому суд вирішує спір в межах заявлених заявником вимог, а саме з приводу неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 .

Оскільки вказана постанова винесена з тих же підстав, що були предметом розгляду його скарги в Чаплинському районному суді по справі №665/535/20, то він 05 листопада 2020 року як стягувач у виконавчому провадженні № 59923717 на підставі Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою на неправомірні дії заступника начальника Дніпровського районного ВДВС Ошурко Н.М. в якій просив скасувати постанову від 27.03.2020 року у виконавчому провадженні 59923717 про повернення виконавчого документа стягувачу та відновити виконавче провадження №59923717 з примусового виконання виконавчого листа №665/822/19 від 22.08.2019 року, а також направити йому повідомлення про те, що не відбулися електронні торги з реалізації нерухомого майна боржника та пропозицію про залишення за собою нереалізованого майна у виконавчому провадженні №59923717.

Листом в.о. начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ткачова А.В.за вих. №67996 від 17.11.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його заяви, та вказано, що заявник пропустив строку на оскарження дій державного виконавця, так як його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 03.04.2020 року та зазначено про відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця від 27.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження №59923717 та підстав для відновлення виконавчого провадження.

Докази надсилання ОСОБА_1 вказаного листа та його отримання сторонами не надано.

Оскільки начальником Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву ОСОБА_1 розглянуто в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян», останній звернувся до суду з даною скаргою.

У свою чергу заперечуючи проти вимог скаржника, представник Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у своєму відзиві на скаргу, зокрема, вказував на те, що до відділу ОСОБА_1 звернувся саме із заявою про відновлення виконавчого провадження, тоді як відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» останній мав би звернутися зі скаргою.

Що стосується доводів сторін в цій частині, то суд вважає необхідним вказати наступне.

Відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Із урахуванням положення частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» на ОСОБА_3 як начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), покладений обов`язок здійснювати контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю підпорядкованих йому державних виконавців, у тому числі й шляхом розгляду скарг стягувачів у виконавчому провадженні.

Відповідно до пункту 1 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, начальник управління державної виконавчої служби має право проводити перевірку законності виконавчого провадження що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані. Пунктом 2 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що начальник управління державної виконавчої служби проводить перевірку законності виконавчого провадження за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

Відповідно до пункту 6 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Пунктом 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується). У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав.

Суд погоджується з доводами скаржника щодо тлумачення змісту частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» про обмеження строком оскарження рішень та дій виконавця, посадових осіб органів ДВС.

Триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

Таким чином, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

ОСОБА_1 , звертаючись із скаргою до начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) фактично оскаржував дії державного виконавця у виконавчому провадженні 59923717, а тому відмова начальника управління ДВС у розгляді скарги ОСОБА_1 з підстав пропуску строку на оскарження є протиправною.

Крім того, як вказано вище, за положеннями статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Як свідчить долучена до матеріалів справи подана 05.11.2020 року ОСОБА_1 заява відповідає положенням вищенаведеної норми матеріального права, та є по своїй суті скаргою на дії державного виконавця, проте відповідь надана в порядку в порядку розгляду звернень у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Зважаючи на викладене підстави вважати, що начальником Відділу розглянуто скаргу ОСОБА_1 належним чином відсутні.

Що стосується доводів відділу з приводу форми звернення ОСОБА_1 до суду та залучення відділу в якості зацікавленої особи, то суд вважає необхідним вказати наступне.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 ст. 6 Конвенції , необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Разом з тим, вказані норми не містять статусу осіб які беруть участь у справі, тобто вказані норми не конкретизують в якому статусі перебуває орган ДВС залучений до справи. У свою чергу, залучення РВ ДВС до участі у справі саме як зацікавленої особи не впливає на обсяг прав та обов`язків останньої, не порушує прав інших осіб. При цьому як встановлено зі змісту скарги, остання подана саме в порядку визначеному розділом VІІ ЦПК України, тому посилання у відзиві не те, що дану скаргу подано в порядку окремого провадження не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Беручи до уваги приписи Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на обов`язки та повноваження осіб, дії яких оскаржуються, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, а саме в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у неналежному розгляді скарги ОСОБА_1 від 05.11.2020 року.

Підстав для визнання неправомірним рішенняначальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 05.11.2020 року на даній стадії немає, так як такі вимоги стосуються законності винесення оскаржуваної скаржником постанови державного виконавця від 27.03.2020 року з приводу повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні 59923717, що не було об`єктом розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 76, 81, 258, 260, 261, 447, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),щодо неприйняття постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 05.11.2020 року, поданої у виконавчому провадженні ВП №59923717.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),щодо не направлення постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 05.11.2020 року, поданої у виконавчому провадженні ВП №59923717 ОСОБА_1 .

Зобов`язати начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки начальника Дніпровського РВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 05.11.2020 року, подану у виконавчому провадженні ВП №59923717.

В решті - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк, з дня винесення ухвали, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Суддя І.О. Пилипенко