ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/399/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про виділ у натурі частки житлового будинку та припинення права спільної часткової власності, і зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про виділ майна в натурі та припинення спільної часткової власності за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про виділ у натурі частки житлового будинку та припинення права спільної часткової власності.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначили, що вони є співвласниками 361/1000 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , в рівних частках. Відповідачам на праві власності належить інша частина житлового будинку, зокрема, ОСОБА_6 363/1000 частки, ОСОБА_8 квартира АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_4 належить житловий будинок загальною площею 84,4 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м по АДРЕСА_1 . Позивачі мають право на виділ у натурі належної їм частки із житлового будинку, натомість відповідачі не бажають вирішити це питання у добровільному порядку.

За таких обставин ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили суд виділити належну їм 361/1000 частки житлового будинку загальною площею 93,6 кв.м, житловою площею 61,6 кв.м по АДРЕСА_1 , яка складається з: коридору площею 3,7 кв.м, кухні площею 5,2 кв.м, житлової кімнати площею 11,8 кв.м, житлової кімнати площею 14,2 кв.м, - всього загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 26,0 кв.м, припинивши право спільної часткової власності сторін на житловий будинок і залишивши в їх власності по 1/3 частки.

Процесуальні дії суду за первісним позовом

В порядку заміни неналежного відповідача, ОСОБА_8 , суд ухвалою від 31 січня 2020 року залучив до участі у справі ОСОБА_7 .

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про виділ майна в натурі та припинення спільної часткової власності.

ОСОБА_6 зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 6 вересня 2016 року вона є власниками 363/1000 частки житлового будинку загальною площею 93,6 кв.м по АДРЕСА_1 . Відповідачам на праві власності належить інша частина житлового будинку, зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 361/1000 частки, ОСОБА_7 квартира АДРЕСА_3 . Крім того, ОСОБА_4 належить житловий будинок загальною площею 84,4 кв.м по АДРЕСА_1 . Між сторонами виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження житлового будинку, внаслідок чого позивачка має намір виділити у натурі належну їй частку із нерухомого майна.

За таких обставин ОСОБА_6 просила суд виділити їй у натурі коридор площею 3,4 кв.м, кухню площею 4,7 кв.м, житлову кімнату площею 9,6 кв.м, житлову кімнату площею 16,3 кв.м, загальною площею 34,0 кв.м, що складає 363/1000 часки житлового будинку по АДРЕСА_1 , та припинити її право спільної часткової власності на цю частку.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Ухвалою від 5 березня 2020 року суд прийняв зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року у позовах відмовлено.

Суд керувався тим, що сторони є власниками окремих об`єктів нерухомого майна, між ними не виникло право спільної часткової власності та вони не можуть виділити частку із житлового будинку.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовів посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Апеляційні скарги мотивовані тим, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірний житловий будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності, тому вони мають право на виділ у натурі своєї частки із нерухомого майна.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не подали відзив на апеляційні скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 93,6 кв.м, житловою площею 61,6 кв.м, складається з трьох квартир.

Квартира № 1 загальною площею 34,0 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, належить на праві власності ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 6 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Побережною І.М. (реєстраційний номер 830). Ця квартира складається з житлової кімнати площею 16,3 кв.м, житлової кімнати площею 9,6 кв.м, кухні площею 4,7 кв.м, коридору площею 3,4 кв.м.

На підставі рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 24 травня 2007 року №571 про надання дозволу на зняття квартири з балансу Житлово-експлуатаційної контори №5 та акта прийняття-передачі основних засобів від 15 червня 2007 року державний реєстратор Хмельницького бюро технічної інвентаризації Павлюк І.І. внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №18924439 від 6 лютого 2017 року про право власності ОСОБА_6 на 363/1000 частки житлового будинку.

Квартира АДРЕСА_3 загальною площею 25,8 кв.м, житловою площею 10,4 кв.м, належить на праві власності ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу від 28 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грідіним С.О. (реєстраційний номер 1913).

Квартира № 3 загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 26,0 кв.м (до перепланування загальна площі квартири становила 33,8 кв.м), належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 квітня 1999 року, виданого Дочірнім підприємством Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Укрбуд-ІВА» «Дубовський цегельний завод» (реєстраційна книга 30622). Ця квартира складається з житлової кімнати площею 14,2 кв.м, житлової кімнати площею 11,8 кв.м, кухні площею 5,2 кв.м, коридору площею 3,7 кв.м. Крім того, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 самовільно добудували до квартири коридор площею 5,0 кв.м і санвузол площею 5,7 кв.м.

На підставі рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22 березня 2007 року №282 про надання дозволу на зняття квартири з балансу Житлово-експлуатаційної контори №5 та акта прийняття-передачі основних засобів від 1 серпня 2016 року державний реєстратор Хмельницького бюро технічної інвентаризації Павлюк І.І. внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи №№16501668, 16501648, 16501701 від 19 вересня 2016 року про право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на 361/3000 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , кожного.

ОСОБА_4 є власницею окремо побудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 84,4 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м. Це право ОСОБА_4 набула на підставі договору про поділ нерухомого майна від 4 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вальчук О.М. (реєстраційний номер 1539).

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За змістом ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Як передбачено ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон № 417-VIII) багатоквартирний будинок житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири /п. 1/; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) /п. 2/; співвласник багатоквартирного будинку власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку /п. 5/; спільне майно багатоквартирного будинку приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія /п. 6/.

Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 417-VIII слідує, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 6 Закону № 417-VIII визначено права співвласників багатоквартирного будинку. Частиною 2 цієї норми права встановлено, що реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

В силу ст.ст. 2, 8, 10 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону №1952-ІV державній реєстрації прав підлягає право власності на земельні ділянки та об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, тобто житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, об`єкти незавершеного будівництва.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону №1952-ІV відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке здійснюється особами (власниками) відповідно до закону та за своєю волею.

Право спільної часткової власності виникає на майно, що належить одночасно кільком особам, із визначенням часток кожного із співвласників.

Виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна в особисту власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Квартири багатоквартирних будинків не є об`єктами спільної власності співвласників будинку від загальної частки будинку. Ці квартири є самостійними об`єктами права власності, тому вони не можуть бути виділені як частка у спільному майні. У спільній власності співвласників багатоквартирного будинку перебувають лише приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, технічне обладнання, елементи зовнішнього благоустрою та прибудинкова територія.

З матеріалів справи вбачається, що в силу положень Закону №417-VIII житловий будинок по АДРЕСА_1 , є багатоквартирним будинком.

Квартири у цьому будинку, що належать сторонам на праві приватної власності, не є їх спільним майном. У спільній власності сторін знаходяться лише приміщення загального користування (горище, підвал), опорні конструкції будинку, технічне обладнання, елементи зовнішнього благоустрою.

Сторони не укладали договір про створення спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , тому внесення державним реєстратором Павлюк І.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей, згідно яких позивачі є власниками відповідної частки житлового будинку, не змінює суті спірних правовідносин та правового статусу житлових приміщень.

Ці відомості не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не відповідають відомостям первинних правовстановлюючих документів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 набули право власності на квартири у житловому будинку як на самостійні об`єкти права власності.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що сторони є власниками окремих об`єктів нерухомого майна, між ними не виникло право спільної часткової власності на житловий будинок і вони не можуть виділити частку із житлового будинку.

Посилання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на наявність підстав для виділення частки із спільного майна не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Суд першої інстанції повно з`ясував усі обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та правильно визначився з правовими нормами, якими регулюються спірні правовідносини. Доводи апеляційних скарг про те, що судом не дотримано норми матеріального права, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, є помилковими.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Козак О.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 5