ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/18/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/1607/17 Категорія: 302070000 Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Карпенко О.В., Василенко Л.І.

за участю секретарів Попової М.В., Винник І.М.

учасники справи:

позивачі за первісним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_3 ;

треті особи за первісним позовом - Руськополянська сільська рада, Державне агенство із земельних ресурсів в особі Черкаської регіональної філії ДП «Укрспецзем», Державний реєстратор виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Яжемчук О.А., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ;

відповідачі за зустрічним позовом - Руськополянська сільська рада, Державний реєстратор виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Сафроненко В.А., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

особи, які подають апеляційні скарги - позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Сучило А.О., третя особа - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката Сучила Артема Олеговича та Заславської Надії Анатоліївни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 травня 2020 року, постановлене під головуванням судді Тептюка Є.П. у залі № 102 Черкаського районного суду Черкаської області 28.05.2020 року, о 14 год. 50 хв., повний текст рішення складений 02.06.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Руськополянська сільська рада, Державне агенство із земельних ресурсів в особі Черкаської регіональної філії ДП «Укрспецзем», Державний реєстратор виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Яжемчук Олена Анатоліївна, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, звільнення займаної частини земельної ділянки, демонтування перешкоди і надання вільного доступу на відновлення меж земельної ділянки, визнання права здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди іншого власника, та про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Руськополянської сільської ради, Державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Сафроненка Володимира Адольфовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/ 2 частину земельної ділянки за кожним,-

в с т а н о в и в :

10.08.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовами до ОСОБА_3 , треті особи: Руськополянська сільська рада, Державне агенство із земельних ресурсів в особі Черкаської регіональної філії ДП «Укрспецзем», Державний реєстратор виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Яжемчук Олена Анатоліївна, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, звільнення займаної частини земельної ділянки, демонтування перешкоди і надання вільного доступу на відновлення меж земельної ділянки, визнання права здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди іншого власника, та про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку, які були об?єднані судом в одне провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що вони є власниками земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:1001, розміром 0,2946 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При виготовленні технічної документації були встановлені межі земельної ділянки в натурі та передані межові знаки.

Незважаючи на право власності позивачів на вказану вище земельну ділянку, відповідач ОСОБА_3 , зайняв частину земельної ділянки, порушив встановлені межі, встановивши там огорожу, та скопавши частину ріллі під свій огород, продовжив незаконно користуватись земельною ділянкою, не допускаючи до неї ні представників Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ні позивачів по справі, ні представників землевпорядної організації.

ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 вважають, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 є незаконним, оскільки був зареєстрований 24.10.2016 року ОСОБА_3 вже після скасування рішення 43 сесії скликання Руськополянської сільської ради № 43-19 від 03.04.2009 року та рішення Руськополянської сільської ради № 47-1 від 16.10.2009 року, постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року (справа № 2а-2/2011), яка в подальшому була переглянута, та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 року залишена без змін.

За таких обставин позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд :

- зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні належною їм земельною ділянкою, кадастровий номер :02:004:1001, розміром 0,2946 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , звільнити займану частину земельної ділянки, демонтувавши перешкоди, і надавши вільний доступ на відновлення меж земельної ділянки;

- визнати за позивачами право здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди ОСОБА_3 , на частині належної їм земельної ділянки, яка самовільно зайнята ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 .

27.02.2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до Руськополянської сільської ради, Державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Сафроненка Володимира Адольфовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/ 2 частину земельної ділянки за кожним.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог, ОСОБА_3 вказує, що він є власником земельної ділянки площею 0,22 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на земельну ділянку виникло на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 913038, виданого 20.11.2009 року, що підтверджується ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.09.2014 року у справі № 800/5290/13.

ОСОБА_3 посилається в зустрічній позовній заяві, що земельна ділянка, яка йому належить, була сформована ще у 1973 році, а його право власності виникло у 2009 році (так само, як і встановлені межі земельної ділянки), в той час, як право власності первісних позивачів лише у 2016 році.

ОСОБА_3 вважає, що рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року № 12-13/VII про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання у спільну часткову власність земельної ділянки ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , порушує його права, оскільки затверджена технічна документація містить помилки, і вказаним рішенням було передано у власність первісним позивачам належну йому частину земельної ділянки.

За вказаних обставин позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просив суд:

- визнанати незаконним та скасувати рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року № 12-13/VII про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання у спільну часткову власність земельної ділянки ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31430482 від 16.09.2016 року, яким зареєстровано право власності ОСОБА_2 , на 1/ 2 земельної ділянки площею 0,2946 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31430482 від 16.09.2016 року, яким зареєстровано право власності ОСОБА_1 на 1/ 2 земельної ділянки площею 0,2946 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Руськополянська сільська рада, Державне агенство із земельних ресурсів в особі Черкаської регіональної філії ДП «Укрспецзем», Державний реєстратор виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Яжемчук Олена Анатоліївна, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, звільнення займаної частини земельної ділянки, демонтування перешкоди і надання вільного доступу на відновлення меж земельної ділянки, визнання права здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди іншого власника, та про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку - задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, що виданий на ім`я ОСОБА_3 , на підставі рішення Руськополянської сільської ради від 16.10.2009 року № 47-1, (земельна ділянка розташована у АДРЕСА_1 , площею 0,2269 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:004:0476).

Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні ними права власності земельною ділянкою, що розташована у АДРЕСА_1 , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:004:1001, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/VII від 07.09.2016 року та витягу з Державного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року, шляхом припинення її використання для експлуатації і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд.

В задоволенні решти первісних позовних вимог - відмовлено.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до Руськополянської сільської ради, Державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Сафроненка Володимира Адольфовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасуванні рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/ 2 частину земельної ділянки за кожним - відмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з документально підтвердженого судового збору у сумі 1344,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з документально підтвердженого судового збору у сумі 1344,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2587,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2587,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за залучення експерта та надання ним висновку в сумі 7000 грн.

Судові витрати ОСОБА_3 за зустрічним позовом віднесено на його рахунок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржники вказують, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим, а саме має місце: неповнота встановлення судом обставин, які мають значення для справи, неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин в частині відмови судом у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачів ( АДРЕСА_1 ) площею 0,2946 га, шляхом демонтування паркану та відновлення межі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та землекористувачем ОСОБА_3 відповідно до варіанту № 1 висновку експерта за результати проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 30004 /20 від 30.04.2020 року та в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32003089 від 24.10.2016 року державного реєстратора Яжемчук Олени Анатоліївни, виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаського району Черкаської області щодо державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року. Скаржники вважають, що рішення суду в даній частині підлягає до скасування, з прийняттям нового судового рішення.

Скаржники вказують на те, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, не було надано правової оцінки висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 3004/20 від 30.04.2020 року, яка в силу ст. 76 ЦПК України є доказом по справі, що призвело до незаконної відмови суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині щодо зобов`язання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачів ( АДРЕСА_2 ) площею 0,2946 га, шляхом демонтування паркану та відновлення межі між землекористувачами ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) відповідно до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 3004/20 від 30.04.2020 року.

В апеляційній скарзі зазначається скаржниками, що судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, було відмовлено у задоволенні позову в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 32003089 від 24.10.2016 року державного реєстратора Яжемчук О.А., виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаського району Черкаської області щодо державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року.

Обґрунтовуючи свою незгоду з рішенням суду першої інстанції, скаржники зазначають, що оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серія номер ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданий на ім`я відповідача ОСОБА_3 визнаний судом недійсним, то підлягає скасуванню державна реєстрація вище зазначеного Державного акту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) площею 0,2946 га, шляхом демонтування паркану та відновлення межі між співвласниками земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та землекористувачем ОСОБА_3 відносно до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельної-технічної експертизи № 3004/20 від 30.04.2020 року, та в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 32003089 від 24.10.2016 року Державного реєстратора Яжемчук Олени Анатоліївни, виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаського району Черкаської області щодо реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, ухвалити нове рішення в даній частині позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: зобов`язати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) площею 0,2946 га, шляхом демонтування паркану та відновлення межі між співвласниками земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та землекористувачем ОСОБА_3 відповідно до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 3004/20 від 30.04.2020 року та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32003089 від 24.10.2016 року державного реєстратора Яжемчук О.А., виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області щодо державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер ЯИ№ 913038 від 20.11.2009 року.

В іншій частині рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2020 року залишити без змін. Скаржники просять стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2020 року оскаржується скаржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише в частині незадоволених позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції ними не оскаржується.

04 вересня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_3 - адвоката Сучила А.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу позивачів.

В обґрунтування відзиву зазначається, що доводи позивачів, викладені в апеляційній скарзі не підлягають до задоволення в повному обсязі.

У відзиві вказується, що на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_3 за первісним позовом є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:004:0476, площа 0,2269 га. Право власності ОСОБА_3 виникло на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія, номер ЯИ № 913038, виданого 20.11.2009 року, видавник: міськрайонне управління Держкомзему в м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області. Право власності є чинним на сьогодні, що підтверджено Інформаційною довідкою від 24.10.2016 року № 71214439 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249, номер запису про право власності: 17046921, дата реєстрації: 13.10.2016 року).

Представник відповідача - адвокат Сучило А.О. зазначає у відзиві, що, незважаючи на скасування рішення Руськополянської сільської ради від 16.10.2009 року № 47-1, згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року у справі № 2а-2/11, ОСОБА_3 є законним власником зазначеної земельної ділянки.

Він посилається, що такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено. Також звертає увагу, що Державний акт про право власності на земельну ділянку, який належить ОСОБА_3 , що став підставою для реєстрації права власності в ЄДР, не визнано недійсним жодним рішенням суду. Крім того, звертає увагу, що в апеляційній скарзі зазначається, що згідно плану зовнішніх меж земельних ділянок за адресою АДРЕСА_2 від 2010 року, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 належить 0,2598 га. Тому він вважає, що громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,2598 га, тобто визначення земельної ділянки площею 0,30 га в натурі не є можливим, оскільки у приватній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 немає земельної ділянки площею 0,30 га.

У відзиві представник ОСОБА_3 - адвокат Сучило А.О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області по справі № 707/1607/17 від 28.05.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області Сафроненка В.А. про скасування рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішень про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач за первісним позовом ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_8 оскаржив рішення суду першої інстанції , подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується, так як вважає, що рішення є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є таким, що підлягає скасуванню. Скаржник посилається, що Державний акт про право власності на земельну ділянку, який належить ОСОБА_3 , що став підставою для реєстрації права власності, не визнано недійсним жодним рішенням суду. Станом на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_3 за первісним позовом є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,2269 га.

Скаржник звертає увагу, що такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачає.

У скарзі він посилається, що оскільки Державний акт про право власності на земельну ділянку, який належить ОСОБА_3 , що став підставою для реєстрації права власності в ЄДР, не визнано недійсним жодним рішенням суду, то незрозумілою для скаржника є позиція районного суду щодо висновків про те, що ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі вказує, що на підставі правовстановлюючих документів на земельну ділянку позивачів за адресою: АДРЕСА_1 , не можливо встановити площу земельної ділянки, що належить позивачам.

Він вважає, що позивачами за первісним позовом неправильно визначено та встановлено межі земельної ділянки, здійснено виступ на територію земельної ділянки, що належить на праві приватної власності відповідачу за первісним позовом.

Скаржник звертає увага, що суд при ухваленні рішення про проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи порушив норми процесуального права, оскільки клопотання позивачів було подане і розглянуте після закриття підготовчого провадження, що прямо суперечить вимогам ЦПК України. Судом не було взято до уваги документи, що підтверджують площу земельної ділянки третьої особи ОСОБА_5 , в розмірі 0,15 га.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області по справі № 707/1607/17 від 28.05.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Руськополянської сільської ради, Державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Сафроненка Володимира Адольфовича про визнання незаконним та скасування рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/ 2 частину земельної ділянки за кожним - задовольнити в повному обсязі.

05 жовтня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Манзар Т.В.

У відзиві представником позивачів зазначається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю заперечують проти викладених міркувань в апеляційній скарзі відповідача, вважають викладені міркування необґрунтованими, безпідставними, такими, що не підлягають до задоволення. Рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, що виданий на ім`я ОСОБА_3 , на підставі рішення Руськополянської сільської ради від 16.10.2009 року № 47-1, зобов`язанні ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні ними права власності на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/ 2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/VII від 07.09.2016 року тавитягу з Державного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року, та у відмові у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , є обґрунтованим та законним.

Представник позивачів звертає увагу, що з визнанням рішення 43 сесії 5 скликання Руськополянської сільської ради від 03 квітня 2009 року № 43-19 «Про затвердження актів погодження меж земельних ділянок» та рішення Руськополянської сільської ради № 47-1 від 16 жовтня 2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2269 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 визнається автоматично, і Державний акт на право власності є недійсним, але відповідач ОСОБА_3 незаконним шляхом, знаючи про це, зареєстрував даний Державний акт на право власності, тому іншого способу захисту, як звернутися до суду з даним позовом у позивачів немає.

Також в обґрунтування доводів відзиву представником позивачів зазначається, що у постанові Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2016 року (справа 707/437/16-а ) та постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року було чітко встановлено, що ОСОБА_3 самовільно змінив межі суміжних земельних ділянок, внаслідок чого змінилися межі земельної ділянки під будинковолодінням № 68 позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Представником позивачів - адвокатом Манзар Т.В. у даному відзиві звертається увага, що відповідачем ОСОБА_3 оскаржувалася ухвала Черкаського районного суду Черкаської області від 21.06.2019 року про призначення додаткової експертизи у цивільній справі № 707/1607/17, але постановою Черкаського апеляційного суду від 29.08.2019 року вищезазначену ухвалу суду було залишено без змін, а скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

У відзиві представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Манзар Т.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2020 року в частині визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, що виданий на ім`я ОСОБА_3 , на підставі рішення Руськополянської сільської ради від 16.10.2009 року № 47-1, (земельна ділянка розташована у АДРЕСА_2 , площею 0,2269 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:004:0476), зобов`язанні ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні ними права власності земельною ділянкою, розташовану в АДРЕСА_1 , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:004:1001, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/УІІ від 07.09.2016 року та витягу з Державного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року та у відмові в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Руськополянської сільської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Сафроненка Володимира Адольфовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/ 2 частину земельної ділянки за кожним залишити без змін, задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_5 оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає, що рішення є необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В першу чергу, скаржник зазначає, що районним судом не взято до уваги документи, що підтверджують площу земельної ділянки ОСОБА_5 в розмірі 0,15 га. Вона посилається, що ОСОБА_5 володіє земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_9 . Вказана земельна ділянка у розмірі 0,10 га була наділена ОСОБА_9 рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Зоря комунізму» від 12 лютого 1973 року, протокол № 1, про що дані занесено до розподілу третього, шнурової книги колгоспу «Зоря комунізму» селища Руська Поляна Черкаського району. Наказом № 33 від 20 квітня 1983 року їй було наділено 0,05 га земельної ділянки.

В подальшому, після смерті ОСОБА_9 право користування на вказану земельну ділянку загальною площею 0,15 га перейшло до ОСОБА_5 , як власника успадкованого майна. Тому вона вважає необґрунтованим посилання в оскаржуваному рішенні Черкаського районного суду Черкаської області на обставини відносно площі земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням АДРЕСА_4 , а саме: судом було вказано площу 0,10 га, відповідно до рішення Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року за № 2-13 VII та висновку суду в рішенні по справі № 707/1810/13-а.

Скаржник звертає увагу суду, що рішенням Руськополянської сільської ради Черкаського району від 16.11.2015 року за № 2-13 VII надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відповідно не є правовстановлюючим документом.

Скаржник вважає, що, приймаючи рішення, районним судом не взято до уваги те, що ОСОБА_5 не є суміжнім землекористувачем позивачів, тому ніяким чином своїми діями не може впливати на зміну розміру земельної ділянки позивачів. Скаржник звертає увагу, що в рішенні суду не взято до уваги, та не надано оцінку поясненням ОСОБА_5 в судових засіданнях щодо суті спору.

Крім того, скаржник посилається у скарзі, що з наявних документів в матеріалах справи, громадянину ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,2598 га, тобто визначення земельної ділянки площею 0,30 га в натурі не є можливим, оскільки в приватній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 немає земельної ділянки площею 0,3 га. Також вона вказує, що районним судом не було взято до уваги накладення земельної ділянки позивачів та суміжного землевласника ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області по справі № 707/1607/17 від 28.05.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Руськополянської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області Сафроненка В.А. про скасування рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію права та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

22.10.2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Манзар Т.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 .

В обґрунтування відзиву представник позивачів зазначає, що позивачі повністю заперечують проти викладених міркувань в апеляційній скарзі ОСОБА_5 , вважають викладені міркування необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, а рішення суду про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, що виданий на ім`я ОСОБА_3 , на підставі рішення Руськополянської сільської ради від 16.10.2009 року № 47-1, зобов`язанні ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні ним права власності земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/ 2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/VII від 07.09.2016 року,витягу з Державного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року, та у відмові у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 є обґрунтованим та законним.

В цілому доводи у відзиві фактично аналогічні тим доводам, які були зазначені у попередньому відзиві представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокатом Манзар Т.В. на апеляційну скаргу ОСОБА_3 .

У даному відзиві представник позивачів адвокат Манзар Т.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2020 року в частині визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, що виданий на ім`я ОСОБА_3 , на підставі рішення Руськополянської сільської ради від 16.10.2009 року № 47-1, (земельна ділянка розташована у АДРЕСА_2 , площею 0,2269 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:004:0476), зобов`язанні ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні ними права власності земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:004:1001, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/УІІ від 07.09.2016 року, витягу з Державного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року, та у відмові у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Руськополянської сільської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Сафроненка Володимира Адольфовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасуванні рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/ 2 частину земельної ділянки за кожним - без змін та задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

30 листопада 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду від третьої особи ОСОБА_5 надійшли додаткові пояснення.

В обґрунтування наданих письмових пояснень ОСОБА_5 вказує, що районним судом при постановленні ухвали від 11.03.2019 року, її було позбавлено права скористатися процесуальними правами, як учасника справи, визначеними ЦПК України. Вона звертає увагу суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, не взяв до уваги подані пояснення, жодним чином не спростував вказані факти в наданих поясненнях. ОСОБА_5 вважає, що для прийняття повного та обґрунтованого рішення, суду необхідно встановити точні дати наступних фактів, а саме: коли виникло право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ., коли було порушено право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дізналися про порушення свого права.

ОСОБА_5 просить прийняти до уваги надані письмові пояснення суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржників, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги скаржників не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об?єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивачів за первісним позовом, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог щодо визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , на підставі рішення Руськополянської сільської ради від 16.10.2009 року № 47-1, (земельна ділянка розташована у АДРЕСА_2 , площею 0,2269 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:004:0476).

Суд першої інстанції частково задовольнив вимоги про зобов`язання відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди позивачам у здійсненні ними права власності земельною ділянкою, що розташована у АДРЕСА_1 , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:004:1001, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/VII від 07.09.2016 року та витягу з Державного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року, шляхом припинення її використання для експлуатації і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд.

Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог на предмет скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що дана вимога є передчасною, керуючись ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд прийшов до висновку, що наявність рішення суду, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивачів за первісним позовом про визнання за позивачами права здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди відповідача ОСОБА_3 на належній позивачам частині земельної ділянки, яка самовільно зайнята ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що суд повинен вжити всіх заходів для ефективного захисту порушених прав, і враховуючи, що особа, яка самовільно зайняла земельну ділянку, повинна за власний кошт привести її у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, то суд прийшов до висновку, що недоцільно перекладати даний обов`язок на добросовісних землекористувачів (власників) земельної ділянки. Тому позовна вимога позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди іншого власника не була задоволена районним судом, оскільки саме ОСОБА_3 потрібно звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, припинити її використання для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором , що вказано в частині 1 статті 5 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 є співвласниками земельної ділянки площею 0,2946 га, кадастровий номер :02:004:1001, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 68301819 від 16.09.2016 року (т.1 а. с. 12-13).

Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та надання у спільну часткову власність вказаної земельної ділянки надано та встановлено на підставі рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району, Черкаської області № 12-13/VII від 07.09. 2016 року (т.1 а. с. 14-20).

Згідно акта визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання вбачається, що первісний відповідач ОСОБА_3 відмовився від підпису (т.1 а. с. 21).

Районним судом достовірно встановлено, що рішенням Руськополянської сільської ради від 21.06.2016 року № 6-15/VII було надано дозвіл на продовження розробки технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_3 (т.1 а. с. 25).

Із копії акта про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 22.06.2017 року вбачається, що не перенесено в натуру межі земельної ділянки, площею 0,2946 га, кадастровий номер :02:004:1001, оскільки замовником не забезпечено вільний доступ до земельної ділянки, так як у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір між суміжними землекористувачами, а саме ОСОБА_3 (т.1 а. с. 27).

Рішенням виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району №3 від 25.01.2001 року ОСОБА_3 надано земельну ділянку площею 0,22 га в постійне користування для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 (т.1 а. с. 111).

Вказаний житловий будинок ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_10 (т.1а.с.118), якій відповідно до рішення виконавчого комітету Руськополянської сільської ради № 73 від 27.11.1997 року, була передана безкоштовно земельна ділянка площею 0,22 га в постійне користування для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 (т.1 а. с. 114).

Згідно копії витягу з рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 16.10.2009 року № 47-1 ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2269 га та затверджено технічну документацію із землеустрою (т.1 а. с. 125).

20.11.2009 року ОСОБА_3 , міськрайонним управлінням Держкомзему в м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ № 913038 (т.1 а. с. 126).

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, пославшись, що преюдиційні факти є обов`язковими у вирішенні інших справ, і не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Саме судове рішення, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року у справі 2а-2/2011 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Руськополянської сільської ради, третьої особи ОСОБА_3 , про визнання недійсним рішення 43 сесії 5 скликання Руськополянської сільської ради від 03.04.2009 року № 43-19 «Про затвердження актів погодження меж земельних ділянок» та рішення Руськополянської сільської ради № 47-1 від 16.10.2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2269 га для будівництва та обслуговування жилого будинку позов задоволено, в зв`язку з незаконністю на момент прийняття та скасовано вказані вище рішення сільської ради (т.1 а. с. 226-228).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2011 року апеляційні скарги Руськополянської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області та ОСОБА_3 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року залишені без задоволення, а постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року без змін. (т.1 а. с. 229-231).

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 31.07.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року скасовано рішення Руськополянської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області № 27 від 24.04.1997 року, яким ОСОБА_1 було наділено земельну ділянку площею 0,15 га, рішення від 09.02.2012 року № 22-12/VІ, яким за ОСОБА_2 закріплено земельну ділянку площею 0,15 га, рішення від 18.10.2010 року № 61-6, в частині надання дозволу ОСОБА_5 на розробку документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, по АДРЕСА_4 .

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 07.08.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.11.2014 року встановлено, що за будинковолодінням по АДРЕСА_4 , яка на даний час належить ОСОБА_5 закріплена земельна ділянка площею 0,10 га (т.2 а. с. 8-94).

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 22.06.2016 року (справа № 707/437/16-а) адміністративний позов ОСОБА_3 до Руськополянської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, третіх осіб, без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про скасування рішення Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року № 2-14/VII та № 6-15/ VII від 28.01.2016 року залишено без задоволення (т. 2 а. с. 54-59).

У вказаному рішенні встановлено, що ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0476, оскільки рішення про надання йому земельної ділянки у власність скасоване судом, як незаконне. Крім того, площа земельної ділянки та, відповідно, її межі зазначені в Державному акті на ім`я ОСОБА_3 , видані з порушеннями, що встановлено Черкаським районним судом Черкаської області у постанові від 20 січня 2011 року.

Отже, за таких встановлених обставин, сам по собі державний акт, що залишився на руках у відповідача ОСОБА_3 , не підтверджує право власності на земельну ділянку, на чому наполягає відповідач та його представник, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - адвоката Сучила А.О. не знаходять свого відображення у відповідності до матеріалів та обставин справи, а тому не заслуговують на увагу і не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Судом першої інстанції встановлено, що оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки, то його право власності відсутнє, отже не може бути порушене, з чим повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 року апеляційну скаргу на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 22.06.2016 року (справа № 707/437/16-а) залишено без задоволення, а постанову суду без змін. (т.2 а. с. 60-62).

Колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу, що у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно акту від 16.11.2015 року комісією з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища, екології та благоустрою Руськополянської сільської ради, Черкаського району встановлено, що за даними земельної шнурової книги, погосподарських схем, схем земельних ділянок з технічних паспортів будинковолодінь, схеми топографо-геодезичних обмірів, показів сусідів та пояснень сторін площі землекористування сторін мають складати: ОСОБА_2 - 0,15 га, ОСОБА_1 - 0,15 га, ОСОБА_3 - 0,22 га, ОСОБА_5 - 0,10 га. Також комісією вирішено: надати дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, орієнтовною площею 0,10 га; надати дозвіл ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, орієнтовною площею 0,30 га. ( т.3 а. с. 27-30).

Згідно даних обстеження земельних ділянок в АДРЕСА_1 встановлено, що фактично у користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею - 0,2645 га, ОСОБА_3 - 0,2225 га, ОСОБА_5 - 0,1340 га. (т. 3 а. с. 31-33).

За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи згідно висновку від 30.11.2018 року № 3011/18 встановлено, що координатними точками кутів, якими визначається конфігурація, лінійні проміри, площа земельної ділянки гр. ОСОБА_3 були визначені експертом відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, координатними точками кутів, якими визначається конфігурація, лінійні проміри, площа земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:1001, визначені відповідно до технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та надання у спільну часткову власність вказаної земельної ділянки, які надано та встановлено на підставі рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 12-13/VII від 07.09.2016 року.

Як вбачається з висновку експерта земельна ділянка ОСОБА_3 згідно Державного акта ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року становить 0,2269 га , практично відповідає фактичному користуванню 0,2207 га. Земельна ділянка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка належить їм на праві власності, має становити 0,2946 га, але фактично користування зменшено на 0,037 га, оскільки ця частина ділянки перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 і є спірною (т.2 а. с. 114-126).

Згідно додаткової судової земельно-технічної експертизи з урахуванням суміжних із сторонами землекористувачів ОСОБА_4 , земельна ділянка якої по АДРЕСА_5 межує із земельною ділянко ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , земельна ділянка якої по АДРЕСА_4 , межує з ОСОБА_3 .

Відповідно до Державного акту серії ЯИ № 913008 від 20.11.2009 року ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2789 га, яка розташована в АДРЕСА_5 (т.4 а. с. 18).

Як вбачається із до досліджених в судовому засіданні доказів земельна ділянка по АДРЕСА_4 не приватизована та перебуває в користуванні ОСОБА_5 , має становити площу 0,10 га.

Згідно даних висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 30.04.2020 року № 3004/20 встановлено, що фактична площа земельної ділянки ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_4 становить 0,1405 га.

Із даних зведеного плану по фактичному користуванню та відповідно до правовстановлюючих документів між земельними ділянками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 АДРЕСА_5 накладень немає (т.4 а. с. 35-54).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції на замовлення первісних позивачів було вжито заходи по перенесенню в натуру межі земельної ділянки, площею 0,2946 га, кадастровий номер :02:004:1001.

Разом з тим, згідно даних акта, складеного 22.06.2017 року Черкаською регіональною філією ДП «Укрспецзем», в натуру межі вище вказаної земельної ділянки не перенесено, так як між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та суміжним землекористувачем ОСОБА_3 виник спір та останній відмовився від підпису.

Однак, рішенням Руськополянської сільської ради Черкаського району № 6-15/VII від 21.01.2016 року надано дозвіл позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на продовження розробки технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без підпису суміжного землекористувача.

Первісне право користування земельними ділянками, закріпленими за домоволодіннями, виникло на підставі відповідних рішень загальних зборів уповноважених колгоспників від 12.02.1973 року та підтверджується даними земельних шнурових книг колгоспу «Зоря Комунізму».

В подальшому, відповідач ОСОБА_3 , самовільно змінив межі суміжних земельних ділянок, внаслідок чого змінились межі ділянки, що закріплена за будинковолодінням АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 . На підставі даних земельної шнурової книги, колгоспних книг, схем земельних ділянок, технічних паспортів будинковолодінь, схем топографічно-геодезичних обмірів, судових рішень, комісія з питань земельних відносин вирішила рекомендувати Руськополянській сільській раді розглянути питання щодо надання дозволів первісним позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 16.11.2015 року № 2-14/VII та № 6-15/ VII від 28.01.2016 року відповідають вимогам діючого земельного законодавства , тому не порушують прав ОСОБА_3 .

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що судом при розгляді справи достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , завідомо знаючи, що рішеннями судів, які були прийняті та набрали законної сили, було скасоване рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району № 47-1 від 16.10.2009 року, на підставі якого ОСОБА_3 було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, але діючи недобросовісно, він подав заяву про державну реєстрацію державного акту та рішенням про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 32003089 від 24.10.2016 року державним реєстратором Яжемчук О.А., виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області було здійснено державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку.

Згідно із ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до Закону.

У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції чинній на час отримання земельної ділянки) таким документом є державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції вірно було акцентовано увагу на тому, що із системного аналізу норм ЗК України вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому вирішення питання про правомірність його видачі залежить від того, чи є законним рішення, на підставі якого його видано.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності особи припиняється на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_3 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення Руськополянськогої сільської ради Черкаського району № 47-1 від 16.10.2009 року, яке рішенням суду було скасовано, рішення набрало чинності, а тому Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року є незаконним, прийшов до вірного та вмотивованого висновку, що даний державний акт підлягає до скасування.

Отже, посилання та доводи скаржника ОСОБА_3 на порушення його права, як власника земельної ділянки є безпідставними, оскільки первісний відповідач не є власником земельної ділянки. Даний факт підтверджується рішеннями Черкаського районного суду Черкаської області, Київського апеляційного адміністративного суду, що і було зазначено районним судом при вирішенні даного спору. Тому доводи скаржника ОСОБА_3 не знайшли підтвердження доказами в матеріалах справи, є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Відповідно вимог до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Колегія суддів апеляційного суду, аналізуючи наведену вище норму права, погоджується із судом першої інстанції, який прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні вимоги первісних позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , оскільки рішення суду, після набрання ним законної сили є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, що і було зазначено судом першої інстанції.

Непогодження позивачів за первісним позовом в цій частині із рішенням суду першої інстанції та його оскарження в частині відмови задовольнити вимогу, звернення із вимогою апеляційної скарги позивачів про задоволення їх позовної вимоги щодо скасування державної реєстрації не підлягає задоволенню апеляційним судом, оскільки на підставі прийнятого судом рішення та надання рішення державному реєстратору є підстави для внесення запису державним реєстратором про припинення права власності відповідача ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Тому доводи скаржників відносно незаконності рішення суду в частині відмови у задоволенні скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 не підтверджено та не наведено підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, які б давали підстави скасувати чи змінити рішення суду першої інстанції у даній справі. Доводи скаржників зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки районним судом, який їх обґрунтовано спростував, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Стосовно доводів скаржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно незаконності рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою первісних позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 площею 0,2946 га шляхом демонтування паркану та відновлення межі між співвласниками земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та землекористувачем ОСОБА_3 , то колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно ст. 319 ЦК України встановлено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності.

Роз?ясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2017 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов?язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов?язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Позов про усунення порушень права, не пов?язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об?єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є спосіб, який здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, що існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав ч. 3 ст. 153 ЗК України.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції при перегляді рішення суду встановлено факт, що ОСОБА_3 використовує земельну ділянку площею 0,2207 га, по АДРЕСА_2 , яка фактично відповідає розміру, визначеному рішенням виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району № 3 від 25.01.2001 року , у розмірі 0,22 га, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають у власності земельну ділянку 0,2946 га, але фактично використовують на 0,037 га менше. Між земельними ділянками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , земельна ділянка якої розташована по АДРЕСА_5 , накладень немає.

Однак, відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 30.04.2020 року № 3004/20 встановлено, що суміжний з ОСОБА_3 землекористувач - ОСОБА_5 , земельна ділянка, якої розташована по АДРЕСА_4 користується землею площею 0,1405 га., але в користування їй надано 0,10 га.

Враховуючи викладене, суд констатує, що хоча фактично розмір земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 не збільшився, однак факт самовільного заняття ним частини земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний, оскільки при розробці земельної документації ОСОБА_3 не погодив межі земельної ділянки з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надав недостовірні дані щодо розташування своєї земельної ділянки, відповідно до чого межа була встановлена невірно, ОСОБА_3 зайняв частину земельної ділянки, яка була у користуванні первісних позивачів.

Дана обставина також підтверджується тим, що фактично розмір земельної ділянки, суміжного з ОСОБА_3 землекористувача - ОСОБА_5 , яка є його сестрою, була збільшена.

Згідно зі статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» термін «самовільне зайняття земельної ділянки» вживається в такому значенні, як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, врахувавши вищевикладені норми права та обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з районним судом, який зобов`язав саме ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у здійсненні ними права власності земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:004:1001, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району 12-13/VII від 07.09.2016 року та витягу з Державного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року, шляхом припинення її використання для експлуатації і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд.

Апеляційний суд, вважає, що саме ОСОБА_3 , який самовільно зайняв земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , повинен за власний кошт привести її у придатний для використання стан.

За таких обставин, приймаючи до уваги заявлені вимоги позивачами лише до відповідача ОСОБА_3 , оскільки інші землекористувачі та власники земельних ділянок є лише третіми особами у справі, до них вимоги позивачами не пред`являлись, то колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивачів за первісним позовом щодо задоволення їх вимог в частині відмови судом першої інстанції в їх задоволенні, та врахуванні висновків експертизи щодо встановлення порядку користування земельними ділянками у відповідності до площ земельних ділянок згідно правовстановлюючих документів.

Варіанти, вказані в додатку до висновку експертизи щодо встановлення порядку користування земельними ділянками вказані не лише із сторонами, а також з врахуванням площ земельних ділянок третіх осіб, до яких вимоги позивачами не пред`являлись як сторони у спорі, тому апеляційним суд не приймає їх до уваги, та не вбачає підстав для задоволення вимог позивачів за первісним позовом згідно вимог їх апеляційної скарги.

Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, вважаючи недоцільним перекладати обов`язок здійснити демонтаж перешкод без згоди їх власника на добросовісних землекористувачів (власників), у зв`язку з чим вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, звільнення займаної частини земельної ділянки, демонтування перешкоди і надання вільного доступу на відновлення меж земельної ділянки, визнання права здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди іншого власника задовольнив частково.

Доводи апеляційної скарги позивачів за первісним позовом не відображають порушення судом норм матеріального чи процесуального права, а тому і підстав для їх задоволення апеляційний суд не вбачає.

Згідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України.

Враховуючи викладені вище норми, обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що зустрічним позивачем та його представником не надано доказів того, що рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району від 07.09.2016 року № 12-13/VII Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання у спільну часткову власність земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було прийнято з порушенням чинного земельного законодавства, у зв`язку з чим порушує його права як суміжного землекористувача, а тому прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за зустрічним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 згідно Державного акту ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року становить 0,2269 га, практично відповідає фактичному користуванню 0,2207 га, у зв`язку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не могли порушити його права у користуванні земельною ділянкою, оскільки її розмір не зменшено і перешкоди у користуванні вони йому не чинять.

Вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31430482 від 16.09.2016 року, яким зареєстровано право власності ОСОБА_2 , на 1/ 2 земельної ділянки площею 0,2946 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:249 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31430482 від 16.09.2016 року, яким зареєстровано право власності ОСОБА_1 на 1/ 2 земельної ділянки площею 0,2946 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249, є похідними, то суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки права ОСОБА_3 не порушено.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення зустрічного позову.

Доводи апеляційних скарг представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Сучила А.О., третьої особи ОСОБА_5 стосовно того, що районним судом не було взято до уваги документи, які підтверджують площу земельної ділянки ОСОБА_5 в розмірі 0,154 га, у зв`язку з чим скаржники вважають, що судом для проведення експертизи не було надано достовірних даних щодо площі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_5 , тому питання на вирішення додаткової експертизи було поставлено некоректно, що в свою чергу, ставить під сумнів обґрунтованість висновку експерта від 30.04.2020 року № 30004/20, не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,15 га не знаходить свого підтвердження доказами, наявними в матеріалах справи.

Із матеріалів справи вбачається, що вказане питання було предметом позову у справі № 707/1810/13-а за позовом ОСОБА_5 до Руськополянської сільської ради Черкаського району, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про внесення змін до запису у земельно-шнуровій книзі, за результатами розгляду якого ОСОБА_5 у заявлених позовних вимогах було відмовлено. Дані обставини встановлені рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07.08.2013 року, тому не підлягають доказуванню.

ОСОБА_3 та його представником адвокатом Сучилом А.О. не надано вмотивованих доказів необґрунтованості висновку проведеної додаткової експертизи чи визнання висновку таким, що суперечить іншим матеріалам справи, що викликає сумніви в його правильності, з яким вони не погоджуються. Тому доводи апеляційної скарги щодо сумнівів стосовно достовірності висновків експертизи не підлягають задоволенню.

В цілому доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката Сучила А.О. та ОСОБА_5 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким з`ясовані та встановлені обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржників зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів.

Фактично доводи апеляційних скарг є аналогічними тим доводами, які були викладені сторонами в позовних заявах і запереченнях та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду цього спору.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог первісних позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та про відмову у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення вимог апеляційних скарг.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нелюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох поглядів на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скаргах доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційних скарг не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав задоволення апеляційних скарг в повному обсязі, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката Сучила Артема Олеговича та ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 травня 2020 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Руськополянська сільська рада, Державне агенство із земельних ресурсів в особі Черкаської регіональної філії ДП «Укрспецзем», Державний реєстратор виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Яжемчук Олена Анатоліївна, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, звільнення займаної частини земельної ділянки, демонтування перешкоди і надання вільного доступу на відновлення меж земельної ділянки, визнання права здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди іншого власника, та про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Руськополянської сільської ради, Державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Сафроненка Володимира Адольфовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року про затвердження технічної документації, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/ 2 частину земельної ділянки за кожним - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг залишити за особами, які подавали апеляційні скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 26 березня 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко