Провадження №2/263/127/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

при секретарі Ковальовій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Аско-Донбас Півничний», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 45484,00 грн., завданої джерелом підвищеної небезпеки, та моральної шкоди в сумі 20000,00 грн. На обґрунтування зазначено, що 19 січня 2019 року близько 08-45 години у Донецькій області м.Маріуполя на перехресті вулиць Митрополитської та вулиці Куїджі, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Citoen jumper, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв проїзд на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок якого скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальні збитки. Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 березня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. 18 квітня 2019 року постановою Донецького апеляційного суду зазначену постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 березня 2019 року залишено без змін. Власником транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 . Під час скоєння ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах, працюючи водієм «Санітарного автотранспорту» загально профільної бригади Кальміуської підстанції Станції швидкої медичної допомоги м.Маріуполь. 05.06.2018 року Комунальна лікувально-профілактична установа «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8541534, строк дії полісу з 06.06.2018 року по 05.06.2019 року, страхова сума 100000,00 грн., забезпечений транспортний засіб Citoen jumper, державний номерний знак НОМЕР_1 . 22.01.2019 року потерпілим у встановленому законом порядку повідомлено страховика про настання страхового випадку. 29 січня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 складено висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданої власнику Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 145484,00 грн. 23.04.2019 року представником страховика ПРАТ «СК АСКО ДС» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн., після отримання зазначеного страхового відшкодування усі претензії до страховика за вказаним страховим випадком позивач вважає задоволеними. Враховуючи викладене, позивач вважає, що сума у розмірі 45484,00 грн. підлягає стягнення з відповідача. Крім того, діями ОСОБА_3 позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях. Так, ОСОБА_2 з 19 січня 2019 року по 23 лютого 2019 року перебував на лікарняному з травмами, спричиненими ДТП. Крім того, пошкоджений автомобіль був першим і єдиним транспортним засобом подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тривалий час вони збирали гроші на придбання зазначеного сімейного автомобіля, однак після ДТП останній перетворився на металобрухт. Такі моральні страждання позивачами оцінені в сумі 20000,00 грн. Враховуючи викладене, позивачі просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

01.10.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Встановлення факту отримання матеріальної шкоди саме в сумі 145484,00 грн. «Консультаційним повідомленням 28/01/2019А про оцінку колісного транспортного засобу CITROEN AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 » складеним ФОП ОСОБА_5 суперечить нормам законодавства. Зокрема згідно вимог ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» розмір матеріальної шкоди визначається на підставі Звіту про оцінку майна. Крім того, зазначене консультаційне повідомлення містить грубі помилки. Так, у розділі 3.1 «Ідентифікація КТЗ» замість «об`єм двигуна 1598» зазначена «повна маса 1575». Також ФОП ОСОБА_5 в «Консультаційному повідомленні…» у п.7 розділу «Нормативно-правові акти та інформаційні джерела» посилається на «Довідник» Бюлетень автотоварознавця», ДНДІСЕ ІОЦ СЕУ, випуск №104, однак у розділі 3.3. того ж «Консультаційного повідомлення…» мається посилання на випуск №105, де визначено ринкову вартість 148000,00 грн., що не невірним, оскільки зазначений випуск довідника містить інформацію про ринкову вартість автомобіля у сумі 108100,00 грн., що на 40000,00 грн. менше заявленої. До зазначеного «Консультаційного повідомлення…» не надано фотознімків пошкодженого КТЗ в порушення вимог Наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 року №142/5/2092. Більш того, позивачем порушено право відповідача бути присутнім під час проведення експертизи. Таким чином, відповідач вважає, що «Консультаційне повідомлення…» не відповідає вимогам допустимості доказів, та не може бути прийняте судом. Також не відповідають вимогам допустимості доказів надані позивачами медичні документи. Так, було надано листок непрацездатності про знаходження ОСОБА_2 , однак відповідно до матеріалів адміністративної справи, останній ніде не працював. Також додано висновок від 18.07.2019 року щодо психологічного стану ОСОБА_2 , підписаний психологом ОСОБА_6 , однак не долучено свідоцтва про право надавати такі висновки або свідоцтва про право займись психологічною практикою. Таким чином, моральна шкода позивачами не обґрунтована належним чином. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року витребувано з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр Екстреної Медичної допомоги та Медицини Катастроф» відомості щодо перебування у трудових відносинах водія ОСОБА_3 .

У відзиві на позовну заяву від 13.02.2020 року, зокрема, зазначено, що у висновку експерта має бути зазначено, що останній попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Однак, у «Консультаційному повідомленні…» не міститься зазначених даних. Також відповідач зазначає, що вартість КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишились, або за застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. Вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування. Таким чином, ФОП ОСОБА_5 ніяким чином не врахувала вартість справних складників та коефіцієнти фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торгівельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Крім того, відповідач зазначає про необґрунтованість позовних вимог у частині моральної шкоди, зокрема, з урахуванням того, що посилання позивачів на те, що пошкоджений автомобіль був їх першим та єдиним сімейним автомобілем, на який вони тривалий час відкладали гроші, є неправдивим, оскільки, по-перше, зазначений автомобіль належав позивачці ОСОБА_1 , а не подружжю, та був придбаний до укладення шлюбу, по-друге, через п`ять місяців після ДТП позивачі придбали автомобіль МАЗДА 3, 2007 року випуску, 200000,00 грн.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22 березня 2021 року первісного відповідача Станцію швидкої медичної допомоги міста Маріуполя відокремлений структурний підрозділ комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний Центр Екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» замінено на належного відповідача - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», , юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул.Остапа Вишні, 24.

На адресу суду від позивачів надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 березня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року зазначену постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 березня 2019 року залишено без змін.

Згідно полісу №АК/8541534 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2018 року, застраховано транспортний засіб Citoen jumper, державний номерний знак НОМЕР_1 , строк дії полісу з 06.06.2018 року по 05.06.2019 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 100000,00 грн.

Відповідно до страхового акту №37/19ГО від 23 квітня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», сума страхової виплати становить 100000,00 грн.

Як вбачається з угоди від 23 квітня 2019 року, укладеної між Генеральним директором ПрАТ «СК АСКО - Донбас Північний» та ОСОБА_1 , сума страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/854134 від 05.06.2018 року за вирахуванням вартості автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , після ДдТП по страховому випадку від 19 січня 2019 року становить 100000,00 грн. Після отримання страхового відшкодування усі претензії, що виникли в потерпілої до страховика вважаються задоволеними.

Згідно консультаційного повідомлення 28/01/2019А про оцінку колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo від 29 січня 2019 року, виконаного на замовлення СК «АСКО ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, матеріальний збиток складає 145484,00 грн.

Згідно листка непрацездатності серії АДК №735519 від 21 січня 2019 року, ОСОБА_4 , який працює ФОП « ОСОБА_7 », був звільнений від роботи з 19.01.2019 року по 15.02.2019 року включно.

Згідно листка непрацездатності серії АДГ №228685 від 15 лютого 2019 року, ОСОБА_4 , який працює ФОП « ОСОБА_7 », був звільнений від роботи з 16.02.2019 року по 22.02.2019 року включно.

Відповідно до висновку щодо психологічного стану ОСОБА_2 , наданого психологом ОСОБА_8 , ДТП призвела до проблематизації життя ОСОБА_2 , потерпілий відчуває страх щодо керування автомобілем, що призводить до постійної емоційної нестабільності. Крім того, зазначена ситуація потягла за собою певну зміну сімейних стосунків, обмежила можливості побудови нових сімейних планів. Як наслідок, ОСОБА_2 отримав психоемоційний стрес.

Згідно диплому спеціаліста НОМЕР_3 , ОСОБА_6 закінчила у 2015 році Маріупольський державний університет, здобула ступінь спеціаліста за спеціальністю «практична психологія», здобула кваліфікацію практичний психолог.

Також у матеріалах справи маються довідка Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна лікарня інтенсивного лікування м.Маріуполь», видана ОСОБА_2 , щоденник зі скаргами хворого, об`єктивними даними, діагнозом, перебігом хвороби.

Як вбачається з бюлетеню автотоварознавця №105 (за лютий 2019 року), середня ринкова вартість автомобіля Chevrolet Aveo 1/06i (T250) НОМЕР_4 становить 108100,00 грн. на 29.01.2019 року.

Згідно з довідкою №107 від 31.10.2019 року Станції швидкої медичної допомоги м.Маріуполя - відокремлений структурний підрозділ комунальної лікувально-профілатичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», ОСОБА_3 працює у СШМД м.Маріуполь -ВСП КЛПУ «ОЦЕМД та МК» на посаді водія автотранспортних засобів бригади екстреної (швидкої) швидкої медичної допомоги Кальміуської підстанції на 1,0 ставки з 08.05.2018 року. Зазначене підтверджується наказом №123-к від 07.05.2018 року та копією трудової книжки НОМЕР_5 від 01 лютого 1985 року.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 11.10.2019 року, 25.04.2019 року на рахунок ОСОБА_1 здійснено переказ коштів SK ASKO DS PRAT у сумі 100000,00 грн., коментар до платежу: страхове відшкодування згідно страхового акта №37/19 ГО від 23.04.

Позивачем суду надано також фотознімки пошкодженого автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Положеннями ст.ст. 1166, 1167 ЦК України передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю.

Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, та регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до положень статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 36.6. статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відтворення пошкодженої речі.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку, а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

Відносини щодо зобов`язань відшкодувати шкоду між фізичними особами, в разі недостатності страхової виплати регулює ст. 1194 ЦК України, де визначено, що шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі, що також відображено у ст. 1166 ЦК України, яка є загальною.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, що зазначена у постанові № 6-108цс13 від 06.11.2013, аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. ст. 1166 - 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Згідно п.4.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Згідно п.4.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, зокрема, така інформація: с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Згідно п.1.4. Методика застосовується, зокрема, з метою: д) визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; е) визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Відповідно до п.1.3. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надане позивачем консультаційне повідомлення 28/01/2019А про оцінку колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo від 29 січня 2019 року не відповідає вимогам «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», а тому не може бути допустимим доказом на обґрунтування розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Враховуючи викладене, суд, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 20000,00 грн., слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивачі посилалась на сильні душевні страждання внаслідок втрати їх права вільно пересуватись.

Однак, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи що потерпілий до теперішнього часу отримує моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.

Суд, виходячи з положень статті 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути на користь позивачка моральну шкоду в загальній сумі 20000,00 грн.

З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору підлягають частковому відшкодуванню відповідачем у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачами був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., а тому з відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 20000,00 грн. *100% : 65484,00 грн. ціни позову = 30,54 %), тобто 30,54 % від ціни позову (30,54 % *768,00 грн. :100%), що складає 234,55 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 1167, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 22, 29, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Аско-Донбас Півничний», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , 20000,00 (двадцять тисяч) грн. у якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати в сумі 234,55 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дані про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Комунальне некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», , юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул.Остапа Вишні, 24;

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Аско-Донбас Півничний», 84205, Донецьк область, м.Дружківка, вул.Соборна, буд.37.

Повний текст рішення виготовлений 26 березня 2021 року.

Суддя О.А.Шевченко