Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/13441/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "БМ - 2018", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест -Кредо", ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурська Наталія Василівна, про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором і договорами забезпечення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Семенцової Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 1 лютого 2008 року уклав з ТОВ « БМ Банк», правонаступником якого є АТ « БМ-2018», кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредитні кошти у розмірі 33000 дол. США, строком до 1 січня 2023 року.

Позивач вказує, що з метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань цього ж дня між ними укладено договір іпотеки, за умовами якого він передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 . Окрім того, між кредитодавцем та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 1 лютого 2008 року укладені окремі договори поруки.

ОСОБА_1 також зазначає, що у 2014 році АТ « БМ-2018» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Під час розгляду даної справи йому стало відомо про те, що 30 травня 2019 року між банком та ТОВ « ФК « Інвест-Кредо» укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та договорами поруки, а також за договором іпотеки.

Набувши право вимоги за даними угодами, Товариство з обмеженою відповідальністю « ФК « Інвест-Кредо» 30 травня 2019 року уклало із ОСОБА_2 договір, за умовами якого остання набула право вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором, договорами поруки та договором іпотеки.

При укладенні договору відступлення права вимоги АТ « БМ-2018» не надало новому кредитору ТОВ « Фінансова компанія « Інвест-Кредо» інформацію щодо наявності судового спору у справі за позовом банку про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору. Отже, банк до укладення договору відступлення права вимоги вже реалізував своє право вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором. В свою чергу, новий кредитор не перевірив наявність спору між первісним кредитором та позичальником.

Позивач вказує, що зазначені договори відступлення права вимоги фактично є договорами факторингу, оскільки метою їх укладення є одержання прибутку, адже ТОВ « ФК « Інвест-Кредо» придбало право вимоги за 200000 грн. та в подальшому відступило ці права ОСОБА_2 за 210000 грн. При цьому, ОСОБА_2 не наділена правом надавати фінансові послуги, що свідчить про недотримання вимог ч.3 ст.512 та ст. 1054 ЦК України.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив визнати недійсними договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, а також договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, які були укладені 30 травня 2019 року між АТ « БМ-2018» та ТОВ « ФК « Інвест-Кредо».

Окрім того, просив визнати недійсними договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором і договорами забезпечення та договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, які були укладені 30 травня 2019 року між ТОВ « ФК « Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, який укладений 30 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, який був укладений 30 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 , та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. 30 травня 2019 року, зареєстрований у реєстрі №751.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та закрити провадження у справі.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 звернувся з аналогічними позовними вимогами до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою цього ж суду від 18 липня 2019 року позовну заяву передано за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Одночасно ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року відкрито провадження у цивільній справі №295/27820/19.

Таким чином, Богунським районним судом м. Житомира розглядались дві тотожні справи за позовом ОСОБА_1

4 грудня 2019 року суд відмовив у відкритті провадження у справі, яка була передана за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Отже, у суду були відсутні підстави для винесення ухвали від 21 листопада 2019 року про відкриття провадження у даній справі. Внаслідок безпідставного відкриття провадження суд порушив норми матеріального та процесуального права, ухваливши рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Звертає увагу на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів того, що спірними угодами порушуються права та законні інтереси позивача, адже він не був стороною цих договорів.

Дійшовши вірного висновку про те, що сторони спірних угод не надають фінансові послуги позивачеві, суд першої інстанції припустився помилки щодо правової оцінки цих договорів, які є договорами цесії, та безпідставно застосував до спірних правовідносин положення цивільного законодавства, якими врегульовані питання укладення договорів факторингу. При цьому, суд не зазначив у рішенні статус сторін спірних правочинів, а саме: фактора та клієнта, а також не вказав, хто з них надає фінансові послуги на підставі цих угод.

Суд безпідставно застосував правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного суду від 31 листопада 2020 року у справі №638/22398/14-ц.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та звернув увагу на ту обставину, що ТОВ « ФК « Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 не є кредитодавцями, а ціна спірних договорів є тотожною ціні договору купівлі-продажу квартири, яка була передана в іпотеку, а також ціні, зазначеній у договорі іпотеки. Вказав, що сторони не є фактором та клієнтом, відтак відсутні підстави стверджувати, що спірні договори відступлення права вимоги за своєю правовою природою є договорами факторингу.

На думку представника позивача, апеляційна скарга є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 1 лютого 2008 року між ТОВ «БМ-Банк», правонаступником якого є АТ «БМ-2018», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №2/7/010208, відповідно до якого позивачеві наданий кредит у розмірі 33000 дол. США, строком до 31 січня 2023 року.

Цього ж дня між банком та ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладені окремі договори поруки.

Окрім того, 1 лютого 2008 року між кредитодавцем та позивачем укладений договір іпотеки №2/7/010208/S-1, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.3.1 цього договору сторони оцінили предмет іпотеки у 210000 грн.

Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. 1 лютого 2008 року та зареєстрований в реєстрі за №1159.

Судом також встановлено, що 30 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія « Інвест-Кредо» та АТ « БМ-2018» укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ « Фінансова компанія « Інвест-Кредо» набуло право вимоги грошових зобов`язань за вказаним вище кредитним договором та договорами забезпечення.

Пунктами 1.1.4 та 1.1.5 цього договору визначено, що право вимоги - це право грошової вимоги первісного кредитора до боржника за кредитним договором по сплаті заборгованості за кредитним договором, строк платежу за якою настав, а також права вимоги за договорами забезпечення, визначеними цим договором.

Ціна договору - це певна сума грошових коштів, що передається новим кредитором первісному кредитору, як оплата за набуття права вимоги за цим договором, розмір якої визначається сторонами в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктами 2.1 та 2.2 цього договору передбачено, що первісний кредитор передає ( відступає) новому кредитору своє право вимоги, а новий кредитор набуває право вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Розмір заборгованості боржника, право вимоги якої відступається за цим договором, станом на 30 травня 2019 року становить 39312,96 дол. США, що за курсом НБУ є еквівалентним 1049002 грн. 50 коп., з яких: за основним боргом по кредиту - 25671,47 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 30 травня 2019 року становить 685001 грн. 49 коп.; за процентами - 13641,49 дол. США. що становить 364001 грн. 01 коп.

Згідно з пунктом 4.1 даної угоди ціна договору відступлення права вимоги складає 200000 грн.

Пунктом11.3 цього договору передбачено, що новий кредитор може відступити або передати всі або будь-які права та обов`язки за цим договором третім особам з моменту набуття ним права вимоги згідно з пунктом 3.1.3 договору.

Окрім того, 30 травня 2019 року між АТ « БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія « Інвест-Кредо» укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором.

Згідно з пунктом 1.1 цієї угоди у зв`язку з укладенням сторонами договору від 30 травня 2019 року про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, згідно з яким первісним кредитором відступлено новому кредитору права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2/7/010208 від 1 лютого 2008 року зі змінами та доповненнями, щодо вимоги по заборгованості у розмірі 39312,96 дол. США, що є еквівалентним 1049002 грн. 50 коп., первісний кредитор/іпотекодержатель передає, а новий кредитор/іпотекодержатель одержує в повному обсязі належні первісному кредитору права в зобов`язаннях, що виникли за договором іпотеки №2/7/010208/S-1 від 1 лютого 2008 року в якості забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань перед первісним іпотекодержателем за кредитним договором.

З моменту зарахування на рахунок первісного кредитора коштів у розмірі ціни договору, вказаної у договорі про відступлення права вимоги, до нового кредитора переходять права вимоги, що визначені у договорі про відступлення права вимоги, після чого відповідно до умов цього договору новий кредитор набуває статусу іпотекодержателя за іпотечним договором.

За цим договором та договором про відступлення права вимоги новий кредитор/іпотекодержатель одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів за кредитним договором у розмірі заборгованості боржника, право вимоги якої відступається за договором про відступлення права вимоги, а у випадку невиконання цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором і за рахунок такого предмета іпотеки задовольнити свої вимоги за кредитним договором у розмірі, що буде визначений на момент їх фактичного задоволення, а також вимагати від іпотекодавця виконання інших зобов`язань за договором іпотеки ( пункт 1.2 договору)

Пунктом 1.3 даної угоди також передбачено, що право вимоги, що відступається за цим договором, є право звернення стягнення у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором ( зокрема, у разі неповернення новому кредитору суми заборгованості, що була відступлена новому кредитору на підставі договору про відступлення права вимоги) на предмет іпотеки за відповідним договором іпотеки.

Сума невиконаного зобов`язання боржника перед первісним кредитором станом на момент укладення цього договору становить 39312,96 дол. США, що є еквівалентним 1049002,50 грн. ( пункт 1.4 договору).

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. 30 травня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за №750.

Матеріали справи також свідчать, що 30 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія « Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, відповідно до якого ОСОБА_2 набула право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2/7/010208 від 1 лютого 2008 року, а також договорами забезпечення.

Пунктами 2.1 та 2.2 цього договору передбачено, що первісний кредитор передає ( відступає) новому кредитору своє право вимоги, а новий кредитор набуває право вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Розмір заборгованості боржника, право вимоги якої відступається за цим договором, станом на 30 травня 2019 року становить 39312,96 дол. США, що за курсом НБУ є еквівалентним 1049002 грн. 50 коп., з яких: за основним боргом по кредиту - 25671,47 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 30 травня 2019 року становить 685001 грн. 49 коп.; за процентами - 13641,49 дол. США. що становить 364001 грн. 01 коп.

Згідно з пунктом 4.1 даної угоди ціна договору відступлення права вимоги складає 210000 грн.

Також 30 травня 2019 року між ТОВ « Фінансова компанія « Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до якого ОСОБА_2 набула у повному обсязі належні первісному кредитору/іпотекодержателю права кредитора/іпотекодержателя у зобов`язаннях, що виникли за договором іпотеки №2/7/010208/S-1 від 1 лютого 2008 року

Згідно з пунктом 1.1 цієї угоди у зв`язку з укладенням сторонами договору від 30 травня 2019 року про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, згідно з яким первісним кредитором відступлено новому кредитору права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2/7/010208 від 1 лютого 2008 року зі змінами та доповненнями, щодо вимоги по заборгованості у розмірі 39312,96 дол. США, що є еквівалентним 1049002 грн. 50 коп., первісний кредитор/іпотекодержатель передає, а новий кредитор/іпотекодержатель одержує в повному обсязі належні первісному кредитору права в зобов`язаннях, що виникли за договором іпотеки №2/7/010208/S-1 від 1 лютого 2008 року в якості забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань перед первісним іпотекодержателем за кредитним договором.

З моменту зарахування на рахунок первісного кредитора коштів у розмірі ціни договору, вказаної у договорі про відступлення права вимоги, до нового кредитора переходять права вимоги, що визначені у договорі про відступлення права вимоги, після чого відповідно до умов цього договору новий кредитор набуває статусу іпотекодержателя за іпотечним договором.

Відповідно до пункту 1.2 угоди за цим договором та договором про відступлення права вимоги новий кредитор/іпотекодержатель одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів за кредитним договором у розмірі заборгованості боржника, право вимоги якої відступається за договором про відступлення права вимоги, а у випадку невиконання цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором і за рахунок такого предмета іпотеки задовольнити свої вимоги за кредитним договором у розмірі, що буде визначений на момент їх фактичного задоволення, а також вимагати від іпотекодавця виконання інших зобов`язань за договором іпотеки.

Право вимоги, що відступається за цим договором, є право звернення стягнення у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором ( зокрема, у разі неповернення новому кредитору суми заборгованості, що була відступлена новому кредитору на підставі договору про відступлення права вимоги) на предмет іпотеки за відповідним договором іпотеки ( пункт 1.3 договору).

Сума невиконаного зобов`язання боржника перед первісним кредитором станом на момент укладення цього договору становить 39312,96 дол. США, що є еквівалентним 1049002,50 грн. ( пункт 1.4 договору).

Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. 30 травня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за №751.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору між первісним кредитором та новим кредитором й за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( частина 1 статті 514 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України « Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника.

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до статті 49 Закону України « Про банки і банківську діяльність» факторинг - це придбання права на вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 6 лютого 2014 року №352 до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами ( крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

У статті 1079 ЦК України зазначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Отже, аналіз змісту наведених норм вказує на те, що договір факторингу зачіпає інтереси трьох сторін: клієнта (фізичну або юридичну особу, яка є суб`єктом підприємницької діяльності); фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції; боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором.

Фінансова установа - це юридична особа, яка згідно із законом надає одну або декілька фінансових послуг і внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку ( пункт 1 статті 1 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті1 цього Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством,- і за рахунок залучення від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Факторинг належить до фінансових послуг ( пункт 11 частини 1 статті 4 даного Закону).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору ( статті 513 ЦК України).

Оскільки факторинг є фінансовою послугою вимоги до такого договору визначені статтею 6 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Вказана норма містить правило, за яким фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання.

Юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій (частини 1 та 2 статті 7 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Оскільки вказаними договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень глави 73 ЦК України. Отже, наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін, а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі №638/22396/14-ц.

Здійснюючи розмежування договору цесії від договору факторингу, потрібно враховувати, що під час цесії може бути відступлено право як грошової, так і не грошової вимоги. Предметом договору факторингу може бути тільки право грошової вимоги ( як тієї, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги ( стаття 1078 ЦК України).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом ( первісним кредитором) фінансування ( коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

У разі цесії право вимоги може бути передане як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватися по-різному: у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою ( дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається за «номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносин факторингу немає, а відносини сторін регулюються загальними положеннями цивільного законодавства про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні ( частина 3 статті 656 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент чинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При вирішенні спору суд першої інстанції вірно виходив з того, що укладені між ТОВ « ФК « Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, а також договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, незважаючи на їхню назву, за своєю правовою природою є договорами факторингу, оскільки з укладенням договорів про відступлення права вимоги відбулась заміна кредитодавця - банку, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, і який надавав позивачеві фінансові послуги. Про те, що вказані договори є договорами факторингу свідчить також й та обставина, що розмір вимог, які відступаються, є більшим, ніж сума, яку ОСОБА_2 сплатила за відступлення їй Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК « Інвест-Кредо» такої вимоги.

Оскільки вказані договори є договорами факторингу, фізична особа - ОСОБА_2 не може бути новим кредитором у спірних правовідносинах, адже для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме , кредитор - банк або інша фінансова установа.

Встановивши, що з укладенням вказаних договорів відбулась заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги, суд першої інстанції обгрунтовано визнав спірні угоди недійсними, оскільки вони суперечать положенням статті 1079 ЦК України.

Обгрунтовуючи необхідність закриття провадження у справі, ОСОБА_2 посилалась на ту обставину, що у провадженні Богунського районного суду м. Житомира вже перебувала аналогічна справа за позовом ОСОБА_1 . Відтак, суд не мав процесуальної можливості відкрити провадження у даній цивільній справі.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив визнати недійсними вказані договори.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року у справі №761/27820/19 позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира. Цивільна справа №761/27820/19 надійшла до Богунського районного суду м. Житомира 28 листопада 2019 року та ухвалою цього ж суду від 4 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі з тих підстав, що у провадженні суду з 21 листопада 2019 року перебуває цивільна справа №295/13441/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "БМ - 2018", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест -Кредо", ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурська Н. В., про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором і договорами забезпечення.

Отже, під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суд діяв у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. Таким чином, відсутні підстави стверджувати про порушення судом норм ЦПК України, які є підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог,- без змін.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року в частині задоволення позовних вимог, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 29 березня 2021 року.