ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

02 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 01/01/2020

провадження № 22вк/818/5/21

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ - Котелевець А.В.,

за участю секретаря Гришиної А.О.,

ім`я (найменування) учасників справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 17 лютого 2020 року в складі третейського судді Баранова Т.О., по третейській справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

у с т а н о в и в :

18 травня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 17 лютого 2020 року по справі № 01/01/2020 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 17 лютого 2020 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 3780000,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного суду в складі судді Котелевець А.В. від 07 червня 2021 року відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Справа № 01/01/2020 надійшла до Харківського апеляційного суду 25 червня 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, справи третейського суду, 26 вересня 2018 року між ОСОБА_1 , з одного боку, та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з іншого було, укладено договір позики, відповідно до умов якого останні отримали у борг 140000 доларів США строком до 26 вересня 2019 року.

Третейська угода між сторонам була викладена у вигляді третейських застережень, що містяться в пункті 5.10 договору позики. В зазначеному пункті сторони домовились, що будь-які суперечки або спори за цим договором, які не врегульовані шляхом переговорів, сторони передають на вирішення третейського суду. В якості третейського суду Сторонами, за взаємною згодою, обрано Постійно діючий третейський суд при асоціації «Європейська ліга правових інновацій» (місцезнаходження: вул. Космічна, б. 21, м. Харків, 61145) та доручено Голові цього суду формування складу третейського суду згідно діючого, на момент виникнення спору, списку третейських суддів, який має обов`язковий характер. Місце проведення третейського розгляду сторонами визначено постійне місцезнаходження третейського суду або інше місце, визначене третейським судом в ухвалі про порушення провадження у третейській справі, за умови знаходження такого місця в межах Харківської області.

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 37800000 грн, що еквівалентно 140000 доларам США за курсом 1 долар 27 грн.

Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 20 січня 2020 року порушено провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду.

17 лютого 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подано заяви про визнання позову.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 17 лютого 2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 26 вересня 2018 року у розмірі 3780000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 483 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейським судом.

Матеріали справи свідчать про те, що заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду подана заявником 12 лютого 2021 року, тобто в межах строку, встановленого частиною 2 статті 483 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 3 статті 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про третейські суди» № 1701-IV від 11 травня 2004 року (далі - Закон № 1701-IV) третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Статтею 2 Закону № 1701-IV визначено, що третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1701-IV третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що третейська угода між сторонами є чинною, докази щодо визнання її недійсною відсутні.

Відповідно до статті 3 Закону № 1701-IV завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1701-IV передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1701-IV третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов`язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Як вбачається з матеріалів третейської справи, укладений між сторонами договір позики від 26 вересня 2011 року не є споживчим, тому зазначена справа підвідомча третейському суду відповідно до Закону України «Про третейські суди».

Згідно з частинами 2,3, 6 статті 16 Закону України «Про третейські суди» третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Відповідно до третейського застереження, що міститься в пункті 5.10 договору позики, сторони доручають Голові Постійно діючого третейського суду формування складу третейського суду згідно з діючим, на момент виникнення спору, списком третейських суддів, який має обов`язковий характер.

20 січня 2020 року на підставі пункту 4 статті 6 Регламенту третейського суду ОСОБА_4 надано згоду на призначення його третейським суддею для розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою від 20 січня 2020 року призначено розгляд третейської справи № 01/01/2020 в складі одного третейського судді Баранова Т.О.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Доказів щодо оскарження та скасування рішення третейського суду з підстав, передбачених законом, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Статтею 486 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав, за якими не може бути видано виконавчого листа.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вимоги до виконавчого документа. Зокрема, в ній зазначено, що у виконавчому документі відображається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, яку змінювати суд при видачі виконавчого документа не має права.

Третейська угода між сторонами є чинною, докази щодо визнання її недійсною відсутні. Інформації про скасування рішення третейського суду не надано. Справа підвідомча третейському суду відповідно до закону; заява подана в межах строків для звернення за видачею виконавчого листа; рішення третейського суду прийнято у спорі, що передбачений третейською угодою, питання, які б виходили за межі третейської угоди не вирішувались; інформації про визнання третейської угоди недійсною не надано; склад третейського суду відповідав вимогам закону; рішення третейського суду містить передбачені законом способи захисту прав та охоронюваних інтересів; питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі третейський суд не вирішував.

При розгляді заяви про видачу виконавчого документу суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 486 ЦПК України та статтею 56 Закону України «Про третейські суди», що відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного суду від 21 листопада 2019 року у справі №01-01/19 (провадження №61-14526ав19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 483, 486, 487 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 17 лютого 2020 року в складі третейського судді Баранова Т.О. по третейській справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики- задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 17 лютого 2020 року в складі судді Баранова Т.О по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики такого змісту:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 14 березня 1997 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_3 , виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 14 березня 1997 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 заборгованість за договором позики у розмірі 3780000,00 грн (три мільйони сімсот вісімдесят тисяч грн).

Справу № 01/01/2020 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - повернути до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій».

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець