Справа №265/5207/21
Провадження №2-о/265/847/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/5207/21 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, зацікавлена особа: ОСОБА_2 ,

за участі заявника - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим заявника, ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді 2/3 частки кв. АДРЕСА_1 . Спадкодавцю 1/2 частка вказаної квартири належала у результаті приватизації. Крім цього ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті його дружини та матері заявника, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частки такої квартири. В результаті цього частка квартири, яка є спадковою після смерті ОСОБА_3 складає 2/3 частини. Звернувшись до приватного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, він отримав відмову за постановою від 28 квітня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки кв. АДРЕСА_1 . Натомість вказував, що він є спадкоємцем 4-ї черги, оскільки проживав однією сім`єю із спадкодавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з якими вів спільне господарство. Так з 2015 року тяжко хворіла мати заявника, якій потрібен був постійний догляд через хворобу серця, а ОСОБА_3 не міг доглядати за нею належним чином, бо був похилого віку та хворів на цукровий діабет, тому останньому також потрібен був сторонній догляд. На підставі викладеного вважав, що сімейні стосунки між ним та спадкодавцем виникли з травня 2015 року, оскільки заявник узяв на себе відповідальність по догляду за матір`ю та вітчимом, а також здійснював платежі по комунальним послугам та брав на себе усі витрати, пов`язані з побутом, до самої їх смерті. Таким чином вважав доведеним факт проживання однією сім`єю більше п`яти років зі спадкодавцями, тому просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з травня 2015 року до моменту смерті спадкодавця.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні, підтримуючи заявлені ним вимоги, вказував, що він дійсно після того, як померла його мати разом із братом, ОСОБА_2 , звернулись до нотаріусу за прийняттям спадщини. Таким чином вони успадкували по 1/6 частки кв. АДРЕСА_1 , 1/6 частку якої також успадкував померлий ОСОБА_3 , який був там зареєстрований на момент смерті матері заявника. Підтверджуючи обґрунтування поданої ним заяви, просив суд задовольнити заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем.

Зацікавлена особа, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням вирішити справу за його відсутністю та задовольнити вимоги ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про смерть, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 1567 від 26 жовтня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років.

Також відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 755 від 16 травня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 років.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Сквирським районним бюро РАЦС Київської області, актовий запис № 218 від 17 жовтня 1960 року, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На підставі свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області, актовий запис № 230 від 22 лютого 1966 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Палацом одруження м. Жданова Донецької області, актовий запис № 891 від 16 березня 1982 року, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одружилась із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище - « ОСОБА_7 ».

Зі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 3 березня 1994 року вбачається, що кв. АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що було зареєстровано 23 травня 1994 року за № 36010 в Маріупольському БТІ та підтверджується відповіддю від 12 серпня 2020 року ККП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість».

За інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 23 грудня 2020 року вбачається, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в АДРЕСА_2 був зареєстрований один.

Факт реєстрації ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 з 1996 року підтверджується копією паспорта заявника (серія НОМЕР_2 ).

Відмова приватного нотаріусу від 28 квітня 2021 року у видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією вказаної постанови приватного нотаріусу Одерій А. С.

В той же час за матеріалами спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що єдиним спадкоємцем останнього є заявник, ОСОБА_1 , який вважає себе спадкоємцем 4-ї черги.

Натомість, відповідно до акту від 3 червня 2021 року ОСББ «Морський б-р, 16» вбачається, що фактично ОСОБА_1 постійно мешкав разом із ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , починаючи з травня 2015 року по теперішній час, що підтверджується свідченнями сусідів по будинку.

За медичними документами відносно ОСОБА_4 , 1937 р. н., вбачається, що остання мала захворювання на атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу 2 ступеня (27 квітня 2015 року), яка перебувала на стаціонарному лікуванні з 27 квітня 2015 року по 5 травня 2015 року в ДСП КУ «ЦПМСП № 6».

Відповідно до медичних документів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що останній мав захворювання на сахарний діабет та проходив стаціонарне лікування з 3 травня 2017 року по 12 травня 2017 року в КЗ «Міська лікарня швидкої медичної допомоги м. Маріуполя» через гострий калькулезний холецистит.

Крім того до матеріалів справи долучено копії квитанцій про здійснення заявником оплати комунальних послуг по АДРЕСА_2 від 13 липня 2017 року, 7 вересня 2017 року, 20 липня 2018 року, 10 серпня 2018 року, 11 листопада 2019 року, а також за лютий - березень 2019 року за послуги ККП «Маріупольтепломережа».

Також заявником було долучено до справи копії товарних чеків про придбання 20 серпня 2018 року бойлеру, 18 березня 2019 року арматурної балки.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказувала, що вона мешкає у кв. АДРЕСА_4 майже 50 років, тому добре знає родину ОСОБА_9 , яка отримала квартиру у такому будинку на 7-му поверсі на родину, до якої входили її чоловік та двоє синів, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Згодом чоловік ОСОБА_12 помер та вона одружилась із ОСОБА_3 , з яким вони удвох мешкали у такій квартирі на 7-му поверсі. Однак у 2015 році стан здоров`я ОСОБА_12 , матері заявника, погіршився, що стало причиною постійного проживання ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю, починаючи з 2015 року. Таким чином незважаючи на свою роботу, він піклувався як про ОСОБА_13 , яка мала захворювання серця, так й піклувався про свого вітчима, ОСОБА_3 , в якого ноги були хворі. Вона часто приходила у гості до ОСОБА_12 , де бачила, що ОСОБА_1 купував продукти, готовив їжу та прибирав у квартирі. Після смерті ОСОБА_12 він займався її похованням, а після смерті ОСОБА_3 також поховав свого вітчима. ОСОБА_1 до сих пір мешкає у квартирі померлої ОСОБА_12 по АДРЕСА_5 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. При цьому до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

На підставі вивчених судом у сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 фактично постійно мешкав разом із своїм вітчимом, ОСОБА_3 , та матір`ю, ОСОБА_4 , по АДРЕСА_2 однією сім`єю, оскільки їх проживання разом було пов`язано спільним побутом та взаємними правами й обов`язками, що не суперечило моральним засадам суспільства.

При цьому заявник, ОСОБА_1 , мешкав разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , починаючи з травня 2015 року по момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого вітчима, опікуючись обома спадкодавцями.

Вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні як поясненнями заявника й допитанимого свідка, так й дослідженими письмовими доказами по справі.

Таким чином суд дійшов висновку про доведеність заявлених ОСОБА_1 вимог, внаслідок чого вважає можливим встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживав однією сім`єю разом із спадкодавцем, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 2015 року до часу відкриття після його смерті спадщини.

Керуючись ст. 293-294, 315-316, 318-319 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, зацікавлена особа: ОСОБА_2 , - задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживав однією сім`єю разом із спадкодавцем, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з травня 2015 року до моменту відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 4 серпня 2021 року.

Суддя