Справа №461/2453/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі головуючого судді Фролової Л.Д., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Аланд», за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що будь-яких повідомлень щодо вчинення виконавчого напису та його виконання позивачем отримано не було. Нотаріусом без достатніх підстав було вчинено виконавчий напис, оскільки в ТОВ «ФК» «АЛАНД» були відсутні підстави для звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, так як договір ОСОБА_1 було укладено з ПАТ «Дельта Банк». Крім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років. Відтак, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №66992, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 05.10.2020 р. щодо звернення стягнення за кредитним договором від 18.09.2013 р. на загальну суму 25 684,55 грн., 00 коп.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Однак, дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, що у вказаній цивільній справі слід здійснити перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Крім того, ухвалою суду від 29 березня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Аланд», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено повністю. Зупинено стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №64249628 від 25 січня 2021 року, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Аланд» грошових коштів у розмірі 25184,55 грн. на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований за №66992 від 05 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів, - задоволено повністю. Ухвалено витребувати належним чином засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи, щодо здійснення виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горая Олегом Станіславовичем щодо звернення стягнення за кредитним договором №003-14063-180913 від 18 вересня 2013 року на користь ТОВ "ФК" "АЛАНД" на загальну суму 25 684,55 грн.

Позиція сторін по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про здійснення розгляду без його участі.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданні свого представника не направив, відзив та заперечення до позовної заяви до суду не надав.

Третій особі по справі приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С., було скеровано копію ухвали про відкриття провадження. Однак, конверт було повернуто до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Як вбачається з відповіді Міністерства юстиції України, наказом Міністерства юстиції України від 24 лютого 2021 № 725/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року № 1 та на підставі підпункту «е» та «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за № 8679 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва - Мельник Ю.А. отримав копії ухвал про відкриття провадження, однак пояснення по справі не направив.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позовної заяви виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 25 січня 2021 року, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем відкрито виконавче провадження №64249628 щодо виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. №66992 від 05 жовтня 2020 року про звернення стягнення з Позивача заборгованості на користь ТОВ «ФК» «АЛАНД» за Кредитним договором №003-14063-180913 від 18 вересня 2013 року на загальну суму 25 684,55 грн., 00 коп. з яких:

прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 22104,44 грн.;

прострочена заборгованість за комісією становить 0, 00 грн.;

прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3 080,11;

строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.;

строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.;

строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.;

строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн.

Приватним виконавцем Мельником Юрієм Анатолійовичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17 лютого 2021 року на підставі виконавчого напису №66992 від 05 жовтня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм Олегом Станіславовичем щодо стягнення грошових коштів на користь ТОВ «ФК» «АЛАНД».

Як вбачається з посвідчення ОСОБА_1 від 15 червня 2018 року, довідок Міністерства оборони України від 03 березня 2021 року №22, від 21 березня 2018 року №350/140/7/24 витягу з послужного списку останній є військовослужбовцем.

Так, між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір, згідно заяви №003-14063-180913.

Відповідно дост.4 ЦПК України, ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 і від них Велика Палата Верховного Суду не відступала, на час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У пунктах 17, 18, 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 (далі Перелік).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовної заяви виходячи з наступного.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису-надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності-це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо встановлення безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Нотаріус не переконався в тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3-років, що свідчить про порушення нотаріусом порядку видачі виконавчого напису.

Враховуючи те, що нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням норм чинного законодавства, не перевірив безспірності заборгованості,- наявні підстави для задоволення позову.

В роз`ясненнях, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою від 07 лютого 2014року № 2, у 10 пункті роз`яснень зазначено, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII.

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом не було повідомлено позивача про вимогу кредитора, останній не переконався у безспірності грошових вимог. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно принципу диспозитивності, сторони в процесі вільно розпоряджаються своїми матеріальними і процесуальними правами. Так, відповідач не скористався своїми процесуальними правами, не направив до суду свого представника та не надав відзиву, який би спростовував позовні вимоги. Крім того, ухвала суду про надання матеріалів нотаріальної справи приватним нотаріусом виконана не була, а відтак суд розглядає справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Щодо витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження своєї позиції представником позивача до суду було надано договір-доручення про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року, що укладений між адвокатським бюро «Кульчицький та Партнери» та ОСОБА_1 .

Як вбачається з рахунку від 03 березня 2021 року, останнім було надано наступні послуги:

Консультація -1 год. 500 грн.;

Ознайомлення з матеріалами справи -2 год. -1000 грн.;

Підготовка позовної заяви. -5 год.- 2500 грн.;

Підготовка клопотання про витребування нотаріальної справи. -1 год. 500 грн.;

Підготовка заяви про забезпечення позову -1 год.- 500 грн.

Всього 5000 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії квитанцій про сплату вказаних послуг (№ квитанцій: 0.0..1, та №0.0..1).

Суд погоджується з наданим детальним описом виконаних робіт, оскільки такі підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, крім того сума яку представник відповідача просить стягнути на витрати за професійну правничу допомогу не є надмірними та повністю узгоджуються зі складністю цивільної справи, а відтак підлягають до задоволення.

При цьому, згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 29 березня 2021 року, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. 2, 13, 19, 76, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №66992, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 05.10.2020 р. щодо звернення стягнення за Кредитним договором від 18.09.2013 р. на загальну суму 25 684,55 грн., 00 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Аланд» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. за подання позовної заяви, 681 грн., за подання заяви про забезпечення позову.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Аланд» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 29 березня 2021 року, шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №64249628 від 25 січня 2021 року, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Аланд» грошових коштів у розмірі 25184,55 грн. на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований за №66992 від 05 жовтня 2020 року, - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській обл., ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач (боржник): ТОВ «ФК» «АЛАНД», 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, оф. 301, .

Треті особи:

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, 10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович, 02094, м. Київ, вул. Ю. Поправки, буд. 6, оф. 16.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Д. Фролова