РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року

м. Рівне

Справа № 556/1044/17

Провадження № 22-ц/4815/297/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Головне Управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садово-городнє товариство "Пролісок",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року (ухвалене у складі судді Котик Л.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садово-городнє товариство "Пролісок" про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою",-

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садово-городнє товариство "Пролісок" про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є членом садово-городного товариства "Пролісок" і в його користуванні перебуває земельна ділянка № НОМЕР_1 , черга 1, для індивідуального садівництва. З 01.01.2002 року по даний час він добросовісно, відкрито і безперервно користується вказаною ділянкою. Однак 18.03.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області було видано наказ №17-1102/16-16-СГ, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району. Даний наказ ОСОБА_1 вважає незаконним і просить скасувати, оскільки цим наказом було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку № НОМЕР_1 , яка знаходиться в його користуванні, як члена садово-городного товариства "Пролісок".

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Садово-городнє товариство "Пролісок" про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-1102/16-16- СГ від 18.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" громадянці ОСОБА_2 .

Визнано недійсним та скасовано запис в поземельній книзі в системі Державного земельного кадастру відкритий на земельну ділянку: цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :04:001:1494.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка, знаходиться на землях СГТ "Пролісок" та перебуває у постійному користуванні товариства на підставі Державного акту на право постійного користування землею. ОСОБА_2 при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації на спірну земельну ділянку, не дотримуючись вимог ст. 118 ЗК України, в частинні надання погодження постійного користувача, також подання неправдивої інформації, що спірна земельна ділянка перебуває в користуванні іншої особи, свідчить про невідповідність місця розташування об`єкта схеми організації масиву земельних ділянок СГТ "Пролісок" та технічній документації про встановлення адміністративних границь Старорафалівської сільської ради на землях якої знаходиться спірна земельна ділянка.

З метою захисту порушених прав ОСОБА_1 , як користувача спірної земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку перебувала у його користуванні та поданим документам, місцевий суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що даний позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки позовних вимог, які б порушували особисті майнові права позивача та носили приватно-правовий характер, останнім заявлено не було.

Під час визначення предметної юрисдикції даної справи Володимирецький районний суд Рівненської області повинен був виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Зауважує, що судом першої інстанції не враховано, що Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області є суб`єктом владних повноважень, який наділений владними управлінськими функціями, дії і рішення якого оскаржуються.

Вважає, що а спір має ознаки публічно-правових відносин, а тому підлягає розгляду за правилами КАС України.

По суті спору зазначає, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів у підтвердження того, що він є користувачем спірної земельної ділянки, а тому його право користування земельною ділянкою не порушено, оскільки у нього таке право не виникло.

Пояснює, що 29.02.2016 року вона звернулася до до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, площею 0.12 га, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради. До клопотання долучено ряд документів, які передбаченні законодавством, зокрема графічні матеріали із бажаним місцем розташування земельної ділянки та довідку СГТ "Пролісок" від 18.12.2005 року №18/78, де зазначено, що вона являється членом СКТ "Пролісок" та з 01.01.2002 року користується земельною ділянкою під № НОМЕР_1 . У подальшому, за її зверненням земельна ділянка № НОМЕР_1 зареєстрована у Державному земельному кадастрі 21.06.2017 року державним кадастровим реєстратором Відділу - Власовою О.В.. Національна кадастрова система, у якій працюють державні кадастрові реєстратори, не передбачає формування порядкового номера під час проведення державної реєстрації земельної ділянки. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: :04:001:1494.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві голова правління СГТ "Пролісок" зазначає, що ОСОБА_1 , є членом СГТ "Пролісок" з 2000 року і по даний час, що підтверджується списком членів Товариства та нумерацією їх земельних ділянок станом на вересень 2016 року та іншими документами, які знаходяться в матеріалах справи.

Громадянка ОСОБА_3 також є членом СГТ "Пролісок". За нею закріплена інша земельна ділянка № НОМЕР_2 , якою ОСОБА_2 користується на даний час і на якій розміщена споруда садового будинку.

Вважає, що рішення Володимирецького районного суду від 17 листопада 2020 року є законним, прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його залишити без змін.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 12 , 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 включено до списку громадян, яким безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку в садово-городному товаристві "Пролісок", що підтверджується рішенням Старорафаліської сільської ради №57 від 22.05.2000 року (додаток №1).

Протоколом №3 загальних зборів садово-городнього товариства "Пролісок" м. Кузнецовська від 15.05.2000 року виключено із членів товариства ОСОБА_2 (земельна ділянка № НОМЕР_1 ), включено у члени товариства ОСОБА_1 та надано земельну ділянку № НОМЕР_1 .

Як вбачається з Протоколу №1 загальних зборів членів садово-городнього товариства "Пролісок" від 21.08.2009 року прийнято у члени садово-городнього товариства "Пролісок" згідно поданих заяв - ОСОБА_2 , земельна ділянка № НОМЕР_3 .

Згідно списку членів Садово-городнього товариства «Пролісок» та нумерації їх земельних ділянок станом на вересень 2016 року, ОСОБА_2 є членом СГТ "Пролісок", за нею закріплена земельна ділянка № НОМЕР_2 , за ОСОБА_1 - земельна ділянка № НОМЕР_1 .

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, у тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється (стаття 22 Земельного кодексу України в редакції станом на 12.07.2000 рік, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

22.11.2001 року СГТ "Пролісок" було виготовлено Державний акт на право постійного користування землею, серія ІІ-РВ №001946 та зареєстровано його в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №148.

Таким чином, земельна ділянка, яка є предметом спору у даній справі, знаходиться на землі СГТ "Пролісок", що перебуває у постійному користуванні товариства на підставі вищезазначеного Державного акта.

Як зазначено у довідці №60 від 14.06.2017 року, виданій СГТ "Пролісок", ОСОБА_1 є членом садово-городного товариства "Пролісок" та у його користуванні перебуває земельна ділянка № НОМЕР_1 , черга 1, для індивідуального садівництва. ОСОБА_1 добросовісно, відкрито і безперервно користується даною земельною ділянкою з 01.01.2002 року і по даний час.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 11.08.2020 року у справі №556/1822/18 за позовом ОСОБА_2 до Садово-городнього товариства "Пролісок", Старорафалівської сільської ради Володимирецького району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування протоколу загальних зборів садово-городнього кооперативу встановлено, що земельна ділянка № НОМЕР_1 передавалась у користування ОСОБА_2 , проте остання відмовилась від цієї ділянки. Натомість їй було запропоновано інші земельні ділянки, а саме № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , згідно рішення Старорафалівської сільської ради №114 від 09.04.2001 року. У подальшому, ОСОБА_2 отримала в користування земельну ділянку № НОМЕР_2 , якою користується на даний час. Такі обставини підтверджені матеріалами справи, поясненнями свідків ОСОБА_4 і не спростовані позивачкою. Як встановлено із Списку членів СГТ "Пролісок", громадянин ОСОБА_1 є членом СГТ "Пролісок" з 2000 року і по даний час та користувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 .

Постанова суду набрала законної сили, а тому обставини, які нею встановлені, в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не потребуються доказування.

18.03.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області видано наказ №17-1102/16-16-СГ, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Старорафалівської селищної ради Рівненської області.

Як зазначено у відзиві Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області на позовну заяву від 24.01.2018 року, ОСОБА_2 29.02.2016 року звернулася до управління із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, площею 0.12 га, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради. До клопотання долучено ряд документів, які передбаченні законодавством, зокрема графічні матеріали із бажаним місцем розташування земельної ділянки та довідку СГТ "Пролісок" від 18.12.2005 року №18/78, де зазначено, що ОСОБА_2 являється членом СГТ "Пролісок" та з 01.01.2002 року користується земельною ділянкою під №201.

Згідно листа №25/09-17 від 25.09.2017 року, за зверненням ОСОБА_2 земельна ділянка № НОМЕР_1 в СГТ "Пролісок" зареєстрована у Державному земельному кадастрі 21.06.2017 року державним кадастровим реєстратором Відділу - Власовою О.В.. Національна кадастрова система, у якій працюють державні кадастрові реєстратори, не передбачає формування порядкового номера під час проведення державної реєстрації земельної ділянки. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: :04:001:1494.

16.08.2016 року за №22 головою правління Садово-городного товариства "Пролісок" направлявся лист до Управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області з прохання тимчасово зупинити процес щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 у власність ОСОБА_2 на стадії погодження проекту, з метою недопущення до судової тяганини.

Також 06.09.2016 року за №23, головою правління СГТ "Пролісок" направлено лист на адресу начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з проханням скасувати наказ "Про надання дозволу на розробку проекту документації земельних ділянок у власність" №17-1102/16-16-СГ від 18.03.2016 року, оскільки земельна ділянка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 ..

Відповідно до Земельного кодексу України (в редакції станом на 12.07.2000 рік) розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється (стаття 22 Земельного кодексу України в редакції станом на 12.07.2000 рік).

Право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб (п. 8 ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України в редакції станом на 12.07.2000 рік). Таке припинення провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів (ч. 5 ст. 27 Земельного кодексу України в редакції станом на 12.07.2000 рік).

При цьому, статтею 28 Земельного кодексу України (в редакції станом на 12.07.2000 рік) встановлено, що право колективної та приватної власності на земельну ділянку чи її частину припиняється у разі припинення у випадках, передбачених пунктами 4, 6-8 статті 27 цього Кодексу.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 17 ЗК України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до абзацу 1 частини сьомої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних норм, убачається, що Держгеокадастр за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має право вчинити лише такі дії, а саме: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у його наданні, з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.

ОСОБА_2 при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із заявою від 26.02.2016 року про надання дозволу на розроблення технічної документації на спірну земельну ділянку, не дотрималась вимог ст. 118 ЗК України в частинні надання погодження постійного землекористувача.

До клопотання про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 було додано ряд матеріалів, зокрема, графічні матеріали із бажаним місцем розташування земельної ділянки та довідку СГТ "Пролісок" від 18.12.2015 року №18/78, згідно якої остання являється членом СГТ Пролісок" та з 01.01.2002 року користується земельною ділянкою під № НОМЕР_1 .

Разом з цим, вказана довідка видана і підписана самою ОСОБА_2 , як головю СГТ "Пролісок" і суперечить вище дослідженим матеріалам справи, зокрема, довідці №60 від 14.06.2017 р., яка видана СГТ "Пролісок".

Спірна земельна ділянка № НОМЕР_1 за інформацією постійного користувача СГТ "Пролісок" перебуває у користуванні іншої особи, що свідчить про невідповідність місця розташування об`єкта схемі організації масиву земельних ділянок СГТ "Пролісок" та технічній документації по встановленню адміністративних границь Старорафалівської сільської ради на землях якої знаходиться спірна земельна ділянка.

Згідно з Інструкцією "Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої наказом Держземагентства України від 18 травня 2010 року № 376, межа земельної ділянки - це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Порядок погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118 та 186-1 ЗК України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з пунктом 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 109 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Для здійснення державної реєстрації земельної ділянки кадастровому реєстратору подаються згідно з пунктом 110 Порядку: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що оспорюваний наказ є незаконним, оскільки ним було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку № НОМЕР_1 , яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , як члена СГТ «Пролісок».

В силу такого проведення державної реєстрації спірної земельної ділянки за зверненням ОСОБА_2 у Державному земельному кадастрі та присвоєння такій ділянці кадастрового номера є також незаконним, оскільки порушує право позивача на користування земельною ділянкою, як члена СГТ "Пролісок".

ОСОБА_2 не подала до суду доказів, які свідчили б, що після виділення земельної ділянки для СГТ "Пролісок" у постійне користування, їй у встановленому законом порядку надавалась земельна ділянка під № НОМЕР_1 .

За положеннями статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

ГУ Держгеокадастру всупереч застереженням, які містяться у частині сьомій статті 118 ЗК України, розглядаючи клопотання ОСОБА_2 , не пересвідчилось у відповідності розташування об`єкта вимогам законодавства та не врахувало вимог норм законів та підзаконних актів, метою яких і є уникнення такого конфлікту між заінтересованими особами, так і положень Конституції України щодо обов`язку органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, забезпечувати рівність конституційних прав і свобод громадян.

За наявності для того законних підстав, ГУ Держгеокадастру не ухвалило рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою за зверненням ОСОБА_2 , чим порушило права позивача.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 31 липня 2019 року у справі № 472/1286/17-ц (провадження № 61-42797св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 472/1284/17 (провадження № 61-39982св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 472/659/17 (провадження № 61-39640св18), від 23.01.2020 року у справі №472/1281/17 (провадження №61-37481св18).

За таких обставин, з метою захисту порушених прав ОСОБА_1 , як користувача спірної земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку перебувала у його користуванні та поданим документам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Покликання апелянта на те, що спір має ознаки публічно-правового, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства є безпідставними, оскільки даний спір таким не являється, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 26 березня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.