Справа № 643/5476/21
Провадження № 2-з/643/72/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О. розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 , яка була подана її представником - адвокатом Чумаком Р.В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Чумака Р.В. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відповідно до якої просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви заявник вказує на те, що 23 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ Надра був укладений кредитний договір № 6/4/35/2008/840-К/128.

На виконання умов вказаного кредитного договору, між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» в якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору був укладений договір іпотеки № 6/4/35/2008/980-І/130 від 23 травня 2008, згідно якого ОСОБА_1 передала ВАТ КБ «Надра» у якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором предмет іпотеки - нерухоме майно: двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до результатів електронних торгів, проведених 27.03.2020 через електронний майданчик оператора dgf.prozorrо.sale, оформлених Протоколом №UA-ЕА-2020-03-05-000020-b, переможцем проведених відкритих торгів (аукціону) було визнано ТОВ «Європартнер Фінанс», яке придбало лот № GL3N217258 від 19.05.2020, одним із предметів якого було право вимоги за кредитним договором № 6/4/35/2008/840-К/128 від 23.05.2008 року та договором іпотеки № 6/4/35/2008/980-І/130 від 23 травня 2008.

Надалі, між ВАТ КБ «Надра » та ТОВ «Європартнер Фінанс» був укладений договір про відступлення прав вимоги № 8893, одним з предметів якого було право вимоги за кредитним договором № GL3N217258 від 19.05.2020, одним з предметів якого було право вимоги за кредитним договором № 6/4/35/2008/840-К/128 від 23.05.2008 та договором іпотеки № 6/4/35/2008/980-І/130 від 23.05.2008 року.

Водночас, заявниця дізналася, що її квартиру за адресою: АДРЕСА_1 намагається продати ТОВ Європартнер фінанс, при тому, що на вказане майно поширюється мораторій на стягнення відповідно до ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Заявниця вказує, що буде звертатись до суду з позовом про визнання договору про відступлення права вимоги та вказаного вище договору іпотеку недійсними та забороною відчужувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрнтування зазначеної заяви, ОСОБА_1 зауважила, що ТОВ «Європартнер Фінанс» здійснює дії з продажу спірної квартири, а саме розміщує оголошення на сайтах OLX та Premier.ua Експрес, у зв`язку з чим, продаж даної квартири на користь третіх осіб значно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, оскільки треті особи будуть вважатися добросовісними набувачами та створить негативні наслідки, пов`язані з наступним витребуванням квартири.

Тобто підставою для забезпечення заяви про задоволення позову заявник вважає - ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, тому суд проаналізує обґрунтованість заяви саме з цієї підстави.

До заяви надано: повноваження адвката, копії наступних документів: кредитного договору, договору іпотеки, лист ПАТ КБ Надра, Договір відступлення права вимоги, повідомлення про продаж, Газети Премьер та Премьер Дайджест, Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.03.2021 року та квитанція про сплату судового збору.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Зокрема, згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заявник посилається на той факт, що існує ймовірність ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, однак жодних доказів які б вказували на те, що в майбутньому існує зазначена ймовірність до заяви надано не було.

Оголошення на сайті самі по собі, окремо від інших матеріалів заяви та фактів, які досліджені судом в їх сукупності не можуть бути самостійною підставою для задоволення даної заяви.

Роздруківки оголошень, які були надані суду разом із матеріалами заяви не містять в собі конкретної інформації щодо того, що оголошення стосуються саме квартири яка є предметом іпотеки, а також того, що її розміщено уповноваженими на це особами ТОВ Європартнер фінанс.

Крім того, заявниця сама у своїй заяві посилається на те, що ТОВ Європартнер фінанс всупереч Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті намагається продати квартиру, хоча на відчуження таких квартир накладено мораторій.

Відповідно до правової позиції викладеної у Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18:

Водночас Закон N 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що квартира площею 37,10 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону N 1304-VII, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ "КБ "Приватбанк" як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору від 23 квітня 2008 року, укладеного в іноземній валюті.

Отже, у нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ "КБ "Приватбанк".

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону N 1304-VII міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі N 802/1340/18-а. Підстави для відступу від цього висновку відсутні.

Також суд бере до уваги, що відповідно до долученої до заяви Інформаційної довідки від 29.03.2021 року, яку зробив представник заявника - адвокат Чумак Р.В. на вказану квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вже накладена заборона на нерухоме майно від 23.05.2008 року приватним нотаріусом Милицею М.Л.; арешт нерухомого майна від 15.08.2013 року на підставі постанови Московського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ від 17.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; арешт нерухомого майна, обтяження від 17.06.2014 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2014 року. З цієї ж Довідки вбачається, що на даний час власником зазначеної квартири є ОСОБА_1 , тобто заявниця, на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири від 23.05.2008 року.

На підставі викладеної інформації, яка вбачається з інформаційної довідки, щоб звернути стягнення на зазначену квартиру ТОВ Європартнер фінанс недостатньо розмістити лише оголошення на сайті про продаж квартири, а необхідно вчинити дії зі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду та примусової реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Однак, заявниця доказів того, що будь-хто з вказаних у заяві відповідачів вчиняв такі дії, або має намір їх вчинити суду не надав.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Також, заявниця не надала жодних доказів того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася.

За таких обставин, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2 ст. 149 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України - Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Враховуючи наведене та розглядаючи заяву про забезпечення позову на підставі наданих заявником доказів, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, зазначених в заяві.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 Цивільного процесуального кодексу України. Строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Олійник О.О.