РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/43/21

№ 2/183/1836/21

03 серпня 2021 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Гончарової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 17 квітня 2019 року у розмірі 123318,10 грн. та судові витрати у розмірі 2 102 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернувся до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг та 17 квітня 2019 року підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного кредитного договору, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 18 липня 2019 року та отримав преміальну картку «Platinum» (кредитний ліміт до 100000 грн.). Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав відповідачу обумовлену кредитним договором суму кредитних коштів. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 09 листопада 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 123318,10 грн., яка складається з: 101402,79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 21915,31 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 16 січня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Не погоджуючись з позовом, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Щербина С.В. подав відзив на позов у якому зазначено, що відповідач погоджується з розміром заборгованості за тілом кредиту, не заперечує факт отримання коштів. З вимогами про стягнення відсотків не згоден. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку на його подання та відсутністю клопотання про поновлення.

Представником позивача надано відповідь на відзив у якому висловлено незгоду з доводами, викладеними у відзиві на позов.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи без їх участі не надали.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана анкета - заява, згідно якої ОСОБА_1 виявила бажання отримувати банківські послуги. В анкеті-заяві зазначено, що з підписанням відповідної заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з запропонованими йому для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 29-30).

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ухвалюючи рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 17 квітня 2019 року станом на 15 листопада 2020 року в розмірі 123318,10 грн., яка складається з: 101402,79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 21915,31 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с. 6-9).

Судом встановлено, що у анкеті-заяві, яка була підписана відповідачем 17 квітня 2019 року не зазначена процентна ставка, виходячи з якої нараховуються проценти за користування кредитом, а отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт, Умови та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини договору.

Такі твердженням позивача суд оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять доказів, що саме відповідну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, на умови якої посилається позивач, розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 17 квітня 2019 року. Надані банком Витяг з Тарифів банку, Умови та Правил надання банківських послуг на пункти яких посилається позивач, як невід`ємну частину укладеного з відповідачем договору, не містять підпису відповідача про ознайомлення з ним при укладенні договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" ).

Згідно з пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996р. № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013р. у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

В даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14.08.2019р. у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), 21.08.2019р. у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), 16.08.2019р. у справі №595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18) тощо, які в силу ч.2 ст.416 ЦПК України є обов`язковими для застосування судами в аналогічних правовідносинах.

Крім того, позивач посилається на те, що істотні умови договору погоджено у паспорті споживчого кредиту (а.с. 31-32).

Проте, анкета-заява, підписана ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року не містить умов про те, що складовою невід`ємною частиною Договору банківського обслуговування є Паспорт споживчого кредиту.

Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо типу кредитних карт як «Універсальна», «Універсальна Голд», "Картка Platinum", "Картка МС Worid Black Edition", "Картка Visa Signature", " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", "Карта Visa Infinite" за якими вказані різні умови. Також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 02 серпня 2019 року, в той час як позивач просить стягнути заборгованість станом на 15 листопада 2020 року, тобто період дії умов паспорту є значно меншим періодом, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості.

Відповідно до наданої позивачем довідки, з грудня 2017р. відповідачу було видано три кредитні картки: 1) НОМЕР_1 від 25 квітня 2018 року з терміном дії 04/19; 2) НОМЕР_2 від 17 квітня 2019 року з терміном дії 03/20; 3) НОМЕР_3 від 26 лютого 2020 року з терміном дії 03/23 (а.с. 28).

Виписка з карткового рахунку відповідача вказує, що отриманими картками відповідач активно користувався, грошові кошти використовував для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснював розрахунки через термінали, здійснював грошові перекази на карти третіх осіб, сплачував за послуги туризму, здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу.

Відповідно до Постанови Національного банку №705 від 05.11.2014р. "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням вищевказаних кредитних карток та незаконну видачу вказаних карток на її ім`я ОСОБА_1 третім особам.

Таким чином, доказом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок та користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20.

Разом з тим, по позивачем не доведено, що при підписанні анкети-заяви від 17 квітня 2019 року між сторонами було досягнуто згоди про умови кредитування, зокрема, розміру відсотків за користування кредитом, а також те, що відповідач був обізнаний та погодився з відповідною редакцією Умов та Правил та умовами, на яку посилається позивач.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі не повернуті, а також враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 101402,79 грн.

Позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 21915,31 грн. не ґрунтуються на умовах договору, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу у розмірі 123318 грн., за які сплачено судовий збір у розмірі 2 102 грн., оскільки судом задоволено позовні вимоги на суму 101402 грн., що становить 82,23% від заявленої суми, з відповідача слід стягнути 1728,47 грн. витрат, понесених позивачем на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 квітня 2019 року в сумі 101402 (сто одна тисяча чотириста дві) грн. 79 коп., яка утворилася станом на 15 листопада 2020 року та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 1728 (одна тисяча сімсот двадцять вісім) грн. 47 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , МФО 305299, р/р НОМЕР_4 , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено і підписано 03 серпня 2021 року .

Суддя Оладенко О.С.