справа № 462/1188/21
УХВАЛА

24 березня 2021 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши заяву Львівського комунального підприємства «Сяйво» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість,

встановив:

заявник звернувся у суд із заявою про видачу судового наказу у якій просить стягнути із боржників заборгованість у розмірі 1331 грн 70 коп., а також судові витрати.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник подав заяву 01.03.2021 року, у заяві просить видати судовий наказ про стягнення з боржників заборгованості за утримання будинків та прибудинкових територій яка виникла за період з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року у сумі 1331 грн. 70 коп.

З цього вбачається, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності щодо вимог про стягнення боргу.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у прийнятті заяви Львівського комунального підприємства «Сяйво» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість слід відмовити.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч.2ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу Львівського комунального підприємства «Сяйво» не повертається.

Керуючись ст. ст. 163-166, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

постановив:

у видачі судового наказу за заявою Львівського комунального підприємства «Сяйво» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І.С. Мруць