Справа №477/2170/20
Провадження №2/477/249/21
09 липня 2021 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Саукової А.А.,
при секретарі - Тристан В.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 - адвоката Ткаченко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів,
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача батьком ОСОБА_2 та зобов`язати Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміні до актового запису про його народження, зазначивши його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати нове свідоцтво про народження, залишивши ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_2 ». А також відповідача ОСОБА_3 визнати батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати Миколаївський міський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміні до актового запису про народження ОСОБА_2 , зазначивши відповідача батьком дитини та видати нове свідоцтво про народження, залишивши ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_2 ».
Стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходу громадян для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
Стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі 1500 грн. до досягнення ним двадцяти років.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем ОСОБА_3 вона вела сімейне життя та спільне господарство без укладення шлюбу з початку 2001 року. В 2004 року вони придбали у її сестри ОСОБА_5 будинок по АДРЕСА_1 , де проживали разом до 2016 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_2 . На момент реєстрації дитини у відповідача були відсутні документи в зв`язку з отриманням паспорта громадянина України, тому син був зареєстрований відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них з відповідачем народився другий син, ОСОБА_2 . Дитина також зареєстрована відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, в зв`язку з тим, що відповідач працював за межами області та не мав можливості прийти до відділу РАЦС. Вона неодноразово просила відповідача піти до відділу ДРАЦС та визнати себе батьком дітей, але кожного разу ОСОБА_3 придумував собі справи та можливості це не робити. Відповідач ставиться до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 як до своїх синів, вони спілкуються, іноді зустрічаються.
З 2016 року вони з відповідачем проживають окремо. З цього часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання синів. В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини отриманих доходів щомісячно на утримання сина ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття.
Також позивач ОСОБА_2 вказав, що він є інвалідом 3 групи з дитинства, ніде не працює. В зв`язку з чим просив стягнути матеріальну допомогу в розмірі 1500 гривень у місяць на протязі двох років, а саме до досягнення 20 років.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.
Представник позивачів - адвокат Ткаченко Я.О. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позов не подав.
Треті особи - Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) та Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), в судове засідання своїх представників не направили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.
Суд постановив в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати розглядати справу в заочному порядку за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Вислухавши позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 червня 2002 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області, в графі мати вказана - ОСОБА_1 , в графі батько - ОСОБА_6 (а.с.10).
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1ст.135 Сімейного кодексу України, сформованого 14 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 , відомості про батька записані відповідно до частини першої стаття 135 Сімейного кодексу України, а саме запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою (а.с.12).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28 вересня 2006 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в м. Миколаєві, в графі мати вказана - ОСОБА_1 , в графі батько - ОСОБА_6 (а.с.11).
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1ст.135 Сімейного кодексу України, сформованого 05 жовтня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 , відомості про батька записані відповідно до частини першої стаття 135 Сімейного кодексу України, а саме запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою (а.с.13).
Як вбачається з договору купівлі-продажу жилого будинку від 19 листопада 2004 року ОСОБА_5 продала ОСОБА_3 цілий жилий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.Л. (а.с.14-15).
Відповідно до характеристики № 40-2-14 Воскресенської селищної ради Миколаївської області від 17.01.2008р., ОСОБА_3 , зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає разом з ОСОБА_1 та двома малолітніми дітьми ОСОБА_2 2002 р.н. та ОСОБА_2 , 2006 р.н. ((а.с.16).
Згідно обліково-послужної картки до військового квитка серії НОМЕР_3 на ОСОБА_3 у графі 12 склад сім`ї вказана дружина - ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 2002 р.н.(а.с.17).
Як вбачається з Витягу із протоколу засідання Миколаївської обласної психолого-медико-педагогічної консультації № 45 від 02 грудня 2015 року відносно дитини- інваліда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , домашня адреса вказана АДРЕСА_1 (а.с.18).
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він проживає з 2008 року в смт. Воскресенське та знає ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та їх синів. Приблизно раз в місяць приходив до них у гості. ОСОБА_3 називав ОСОБА_10 і ОСОБА_11 своїми синами, а вони його називали батьком. ОСОБА_3 проживає в будинку до теперішнього часу , а ОСОБА_1 понад 5 років в будинку не проживає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що позивач ОСОБА_1 її рідна сестра. В 2001 році у ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було весілля, однак в органах РАЦС вони шлюб не оформили, так як у ОСОБА_3 не було документів. У них народилися двоє синів - ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Чому за документами ОСОБА_3 не записаний батьком, їй невідомо. ОСОБА_3 і ОСОБА_1 жили однією сім`єю до 2016 року. матеріальної допомоги на утримання синів ОСОБА_3 не надає.
Відповідно до змісту п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р. , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 народився у 2002 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ст.53 КпШС України, враховуючи що ОСОБА_2 народився у 2006 році суд застосовує до вказаних правовідносин норми Сімейного кодексу України.
Стаття 53 КпШС України встановлює, що у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
При визнанні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до та після народження дитини.
Стаття 57 КпШС України передбачає, що діти, походження яких встановлено, зокрема, за рішенням суду, мають ті ж права і обов`язки щодо батьків та їх родичів, що й діти, які народилися від осіб, які перебувають у шлюбі.
В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Згідно ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно ч.1ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. З ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).
Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Відповідно до положень, викладених в статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).
Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного, виходячи із сукупності даних, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (зокрема копіями документів, довідками та фотокартками), вислухавши пояснення свідків суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про визнання батьківства обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно статті 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження.
Рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану (пункт 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793).

Згідно частини четвертої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як убачається з пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На підставі викладеного, враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України та вимоги ст.182 СК України щодо врахування матеріального становища дитини, стану здоров`я і матеріального становища відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач як особа працездатного віку спроможний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходу громадян для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається МСЕК № 734 від 14.07.2020р., ОСОБА_2 має третю групу інвалідності з дитинства (а.с.21).

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Миколаївської РДА. ОСОБА_2 знаходиться на обліку в даному управління як отримувач державної допомоги інвалідам з дитинства та дітям -інвалідам, з 01 лютого 2012 року по теперішній час в розмірі 1769 грн.

З довідки відділення травматології, ортопедії та загальної хірургії Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни», ОСОБА_2 проведена операція по ендопротезуванню правого кульшового суглобу.

Вартість ендопротезу кульшового суглобу складає 107045 грн., що підтверджується накладною ТК№603 від 06 липня 2021 року.

Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, його повнолітній син ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи з дитинства, являється матеріально малозабезпеченим, ніде не працює, самостійно не може себе матеріально забезпечити , враховуючи стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) гривень до досягнення ним двадцяти років.

Відповідно до статті 201,191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. та на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1748 грн.

Керуючись статями 258-259, 263-265ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнати батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який народився в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області, України (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області), актовий запис № 19 від 06.06.2002 року.

Зобов`язати Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміні до актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який народився в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області, Україна (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області), актовий запис № 19 від 06.06.2002 року, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, залишивши ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_2 ».

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнати батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Миколаєві, Миколаївська область, Україна (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції), актовий запис № 2737 від 28.09.2006 року.

Зобов`язати Миколаївський міський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміні до актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Миколаєві, Миколаївська область, Україна (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції), актовий запис № 2737 від 28.09.2006 року, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, залишивши ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_2 ».

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходу громадян для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 26 листопада 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) гривень до досягнення ним двадцяти років, починаючи з 26 листопада 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на судовий збір в розмірі 840 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , витрати на судовий збір в розмірі 908 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 1748 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ;

позивач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 23041148, місцезнаходження:м. Миколаїв вул. Шосейна, 11;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 24793169, місцезнаходження:м. Миколаїв вул. Океанівська, 1-А.

Повний текст рішення складений і підписаний 19 липня 2021 року.

Суддя А.А.Саукова