КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/1523/20 Головуючий у І інстанції Борець Є.О.
Провадження №22-ц/824/9261/2021 Доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :03:005:0543 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої на території с. Вишеньки Бориспільського району.

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться такі записи: №12382251 від 10 квітня 2012 року про арешт вказаної земельної ділянки та №12775090 від 24 липня 2012 року про арешт всього нерухомого майна позивача.

Запис про обтяження №12382251 від 10 квітня 2012 року був внесений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ від 04 квітня 2012 року у виконавчому провадженні №31953150 з виконання виконавчого листа №2-3471, виданого 19 березня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу в розмірі 735320 гривень 72 копійок. Інший запис про обтяження №12775090 від 24 липня 2012 року був внесений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048 з виконання виконавчого листа №2-663, виданого 25 червня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу в розмірі 97114 доларів США 15 центів та 1820 гривень. Однак вказані виконавчі провадження вже закінчені, тоді як арешти нерухомого майна позивача залишились не скасованими. Ця обставина перешкоджає позивачу розпоряджатись його майном на власний розсуд.

На підставі викладеного, позивач просила суд першої інстанції звільнити земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :03:005:0543 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану на території с.Вишеньки Бориспільського району, з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ від 04 квітня 2012 року у виконавчому провадженні №31953150, а також звільнити все належне позивачу нерухоме майно з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2021 року позов задоволено частково.

Звільнено земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :03:005:0543 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану на території с. Вишеньки Бориспільського району, з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 04 квітня 2012 року у виконавчому провадженні №31953150.

Звільнено земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :03: 005:0543 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану на території с. Вишеньки Бориспільського району, з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048.

У задоволенні позову в частині інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на ту обставину, що позивачем не надано доказів належності на праві власності іншого нерухомого майна, оскільки сам факт наявності обтяження у вигляді арешту нерухомого майна порушує право володіння майном та за своєю суттю є перешкодою у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Не обґрунтував також суд першої інстанції й необхідність звернення до суду саме з вимогою про скасування обтяження.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ненахов О.О. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Я.Є. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Посилалась на те, що ОСОБА_1 не сплачений виконавчий збір, отже відсутні підстави звільняти майно з під арешту.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що запис про обтяження №12382251 від 10 квітня 2012 року був внесений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ від 04 квітня 2012 року у виконавчому провадженні №31953150 з виконання виконавчого листа №2-3471, виданого 19 березня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу в розмірі 735320 гривень 72 копійок. На підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ від 11 вересня 2013 року (а.с.9) вказане виконавче провадження було закінчено.

Крім того, 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с.95-96), за яким ПАТ «Кредитпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №49.22/06/07-Z від 14 червня 2007 року.

30 листопада 2017 року ПАТ «Дельта Банк» уклав з ТОВ «ФК «Фінактив» договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №66/К (а.с.13-18, 45-50), за яким ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «ФК «Фінактив» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №49.22/06/07-Z від 14 червня 2007 року. В той же день ТОВ «ФК «Фінактив» уклав з ОСОБА_2 договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №66/К/1 (а.с.19-22, 51-56), за яким ТОВ «ФК «Фінактив» також відступив ОСОБА_2 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №49.22/06/07-Z від 14 червня 2007 року.

Зі змісту розписки ОСОБА_2 про врегулювання заборгованості за кредитними договорами та договорами забезпечення від 04 березня 2019 року (а.с.62) вбачається, що ОСОБА_1 повністю погасила борг за кредитним договором №49.22/06/07-Z від 14 червня 2007 року.

Інший запис про обтяження №12775090 від 24 липня 2012 року був внесений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048 з виконання виконавчого листа №2-663, виданого 25 червня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу в розмірі 97114 доларів США 15 центів та 1820 гривень.

На підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 18 березня 2014 року вказане виконавче провадження також було закінчено. Ці обставини підтверджуються листом заступника начальника Солом`янського РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вих. №33469 від 30 січня 2020 року (а.с.59).

Зазначене свідчить про те, що виконавчі провадження №31953150 та №33273048 вже закінчені, тоді як арешти нерухомого майна позивача залишились не знятими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що з метою відновлення порушеного права позивача належить звільнити земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :03:005:0543 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану на території с. Вишеньки Бориспільського району, з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ від 04 квітня 2012 року у виконавчому провадженні №31953150, а також, звільнити земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :03:005:0543 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану на території с. Вишеньки Бориспільського району, з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048. Однак всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 та її представник Ненахов О.О. не подали жодного доказу на підтвердження того, що позивачу на праві власності належить будь-яке інше нерухоме майно. Чинним цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту речового права, як звільнення з-під арешту невизначеного майна. В такому випадку ОСОБА_1 слід звернутись до суду з вимогою про скасування обтяження, а не звільнення майна з-під арешту.

Суд апеляційної інстанції не може повною мірою погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий з майна за рішенням суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Згідно з положенням ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, серед таких обтяжень міститься і арешт майна.

З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що арешт нерухомого майна є одним із видів обтяжень нерухомого майна, який полягає в забороні боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції виконавчі провадження в межах яких накладався арешт на нерухоме майно уже закінчені у звязку з повним виконанням зобов`язання. Разом з тим, одночасно із закінченням виконавчого повадження не були зняті обтяження нерухомого майна, накладені на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ від 04 квітня 2012 року у виконавчому провадженні №31953150 та постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048.

Суд першої інстанції відмовляючи у звільненні майна з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048 виходив з того, що позивачем не доведено факт наявності на праві власності будь-якого іншого нерухомого майна. Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду, оскільки наявність такого обтяження поширюється як на майно, що вже перебуває у власності позивача так і на те майно, що може бути набуте позивачем у власність в майбутньому, що створює перешкоди для вільного володіння належним ОСОБА_1 нерухомим майном.

З урахуванням того, що постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048 було накладено арешт на все нерухоме майно без виключення, то зазначене дає підстави стверджувати, що нормами чинного законодавства України не заборонено звільняти з під арешту все без виключення нерухоме майно, оскльки законна підстава існування такого обмеження відпала.

Окрім того, рішення суду про звільнення майна з під арешту є підставою для внесення відповідного запису про припинення обтяження до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обятжень.

Заперечення представника ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві проти апеляційної скарги колегією суддів оцінені. Однак вони не спростовують доводів апеляційної скарги. Суд першої інстанції задовольняючи часткоо позов виходив із доведеності тих обставин, що виконавчі провадження 31953150 та № 33273048 закінчені і саме тому звільнив з під-арешту земельну ділянку. Щодо звільнення іншого майна з під арешту, суд виходив лише із неправильно обраного способузахисту порушеного права. Разом із тим, заперечуючи проти апеляційної скарги представник ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві виходить саме з того, що виконаче провадженя не закінчене, оскільки не сплачений виконавчий збір, однак при цьому рішення суду ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві не оскаржував, відповідні докази до суду не надавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити нерухоме майно з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33273048, номер запису про обтяження 12775090, зареєстрований 24 липня 2012 року та номер запису обтяження 12775340, зареєстрований 24 липня 2012 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: