Справа № 509/3753/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №509/3753/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда Ірина Володимирівна, про скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області 27 липня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда Ірина Володимирівна, про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав, саме:

-Рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гордої Ірини Володимирівни № 49599266 від 08.11.2019 року на підставі якого внесено запис про право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ( номер запису про право власності: 34071964);

-Рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гордої Ірини Володимирівни № 49599266 від 08.11.2019 року на підставі якого внесено запис про право власності на земельну ділянку кадастровий № :02:006:0058 за ОСОБА_2 (номер запису про право власності: 34072090).

Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 37 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:006:0058, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237 до набрання законної сили рішення суду по суті спору. Також в заяві просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_3 та членів її родини і перешкоджати їм у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 37 та вчиняти дії, щодо вселення, постанову на реєстраційний облік за адресою спірного будинку, здачу його в оренду, лізинг до набрання законної сили рішення суду по суті спору.

Свою заяву обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 1/3 будинку АДРЕСА_2 . Предметом розгляду цивільної справи є скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , оскільки вона вважає, що державна реєстрація прав належного їй нерухомого майна за ОСОБА_2 відбулася протиправно щодо майна, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гордої І.В. щодо реєстрації права власності вважає протиправними. Також, позивач вважає, що ОСОБА_2 набув право власності на спірне нерухоме майно неправомірно, всупереч чинному законодавству, та на даний час він вчиняє перешкоди їй у користуванні її майном, оскільки до Овідіопольського районного суду Одеської області подано позов, де відповідачами є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом вселення, предметом розгляду вказаної справи є усунення перешкод у користуванні правом приватної власності шляхом вселення ОСОБА_2 до будинку за вищевказаною адресою.

Невжиття вказаних заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач ОСОБА_2 вчинить дії, щодо відчуження нерухомого майна, правомірність реєстрації права власності на яке наразі оспорюється, третім особам, що в подальшому призведе до порушення їх прав та інтересів, що як наслідок може стати причиною для затягування розгляду справи, або ж відповідач здійснить дії, щодо виселення позивача та членів її родини зі спірного нерухомого майна, яке є їх єдиним житлом, або ж вчинить дії щодо реєстрації інших осіб у спірному житловому будинку, що завдасть значної шкоди невизначеному колу суб`єктів.

Щодо зустрічного забезпечення ОСОБА_1 зазначає, що у разі виникнення необхідності у позивача є можливість внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 5000,00 грн., або надати гарантію банку на вказану суму у десятиденний строк з дня постановлення ухвали. Метою зустрічного забезпечення є забезпечення позивачем відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, а тому вважають що застосування вказаних заходів забезпечення позову не призведе до понесення будь-яких збитків з боку відповідачів по справі.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Прийняття рішення про забезпечення позову доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, ОСОБА_1 в своїй заяві зазначає, що державна реєстрація прав належного їй нерухомого майна за ОСОБА_2 відбулася протиправно, щодо майна, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому ОСОБА_2 набув право власності на спірне нерухоме майно неправомірно, всупереч чинному законодавству.

Разом з тим, звернення стягнення на предмет іпотеки в даному випадку випливає з положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції від 15.08.2015 року), за яким: протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів, для квартири і 250 кв. метрів для житлового будинку».

Разом з тим, кредитний договір є споживчим та наданим в іноземній валюті, та як вбачається із заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.07.2018 року (справа № 509/643/18), предмет іпотеки житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 490,7 кв. м, а отже перевищує 250 кв.м, тому дане нерухоме майно не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Також, як встановлено судом та слідує із заяви позивача, 02.07.2018 року Овідіопольським районним судом Одеської області по справі № 509/643/18 було винесено заочне рішення, яким у рахунок погашення заборгованості у сумі 434 097, 19 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 9 536 651, 65 гривень) за кредитним договором № 014/0037/82/62126 від 04.08.2006 року задоволено позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в : АДРЕСА_1 , який складається в цілому з житлового яч. бетонного будинку під літ. "А-3, А(1), А(2), а", загальною площею - 490, 7 кв.м., житловою площею - 228,2 кв.м., №1-7 - спорудження, який належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою ніж 5 987 361 гривня. Ухвалено також виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки призупинити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства "РайффайзенБанк Аваль"(юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, МФО 300335, ) судовий збір в розмірі 1762,00 гривні.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.07.2018 року виправлено описку допущену в заочному рішенні суду від 02 липня 2018 року та виключено з мотивувальної частини рішення абзац "У зв`язку із чим, суд вважає необхідним виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року" та з резолютивної частини рішення суду третій абзац, а саме: "Виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки призупинити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року".

Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року за заявою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. замінено стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчих провадженнях №№57741073, 57741991, 57739676, 57740483, 57726098, 57739075 з примусового виконання виконавчих листів по справі №509/643/18, виданих Овідіопольським районним судом Одеської області 30.10.2018 року, на його правонаступника ТОВ «ІНВЕСТМЕНТ КОРПОРЕЙШЕН».

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_5 представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 02 липня 2018 року відмовлено.

30 грудня 2020 року адвокат Возіян А.А. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на заочне рішення суду, в межах строків, передбачених ст.354 ЦПК України. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за даною скаргою.

25 травня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_5 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , та ухвалою Одеського апеляційного суду провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити до залучення у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що спір стосується визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, відповідно позивач просить заборонити дії щодо нерухомого майна та накласти арешт на це майно, разом з тим, апеляційне провадження за скаргою адвоката Возіяна А.А. в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.07.2021 року, відповідно до якого у рахунок погашення заборгованості у сумі 434 097, 19 дол. США ( в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 9 536 651, 65 гривень) за кредитним договором № 014/0037/82/62126 від 04.08.2006 року задоволено позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в : АДРЕСА_1 , який складається в цілому з житлового яч. бетонного будинку під літ. "А-3, А(1), А(2), а", загальною площею - 490, 7 кв.м., житловою площею - 228,2 кв.м., №1-7 - спорудження, який належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зупинено до залучення у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 , суд не вбачає можливості задовольнити заяву про забезпечення позову стосовно спірного нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за кредитним договором № 014/0037/82/62126 від 04.08.2006 року, та було предметом розгляду цивільної справи № 509/643/18 в Овідіопольському районному суді Одеської області, оскільки забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, виселення та інше, унеможливить виконання рішення суду в цивільній справі № 509/643/18 у разі задоволення в ній позовних вимог.

Також ОСОБА_6 наголошує на тому, що з боку відповідача ОСОБА_2 чиняться перешкоди їй у користуванні її майном, шляхом подачі позову до Овідіопольського районного суду Одеської області про виселення. Отже, задоволення заяви про забезпечення даного позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, виселення, постановки на реєстраційний облік інших осіб за адресою спірного будинку, здачі його в оренду, лізинг, також унеможливить виконання рішення суду в іншій цивільній справі у разі задоволення в ній позовних вимог.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна на користь третіх осіб, а лише містяться посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням сторони заявника, також до заяви не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вище зазначеного.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-151, 153, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №509/3753/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда Ірина Володимирівна, про скасування державної реєстрації права власності, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Є. М. Панасенко