Єдиний унікальний номер 448/2038/19
Провадження № 2/448/36/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
07.06.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Мриц Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
І.Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.06.2019р. о 10.00 год. на перехресті автодороги Львів-Краківець та автодороги до с.Глиниці Яворівського району Львівської області відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Seat Alhambra», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot 307», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під його (позивача) керуванням, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Вказує, що працівниками поліції, які прибули на місце ДТП, встановлено, що транспортний засіб марки «Seat Alhambra», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований ОСОБА_3 в ПрАТ АСК «Скарбниця» (поліс №АО/0019627 з терміном дії з 14.02.2019р. до 13.02.2020р.). Після даної ДТП ПрАТ АСК «Скарбниця» звернулося до СПДФО ОСОБА_4 , який склав звіт за №2024/19 про оцінку транспортного засобу марки «Peugeot 307», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «Peugeot 307», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості не розмитненого автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень становить 122 519,32 грн.
Зазначає, що постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.07.2019р. по справі №448/948/19 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Дана постанова суду набрала законної сили 06.08.2019р.
Покликається на те, що він звертався до ПрАТ АСК «Скарбниця» з заявою про виплату суми відшкодування згідно оцінки за звітом №2024/19, складеним 02.07.2019р., та 05.11.2019р. ПрАТ АСК «Скарбниця» перерахувало йому 80 000 грн. як страхове відшкодування, тобто страховик лише частково відшкодував йому як потерпілому заподіяну шкоду. Відтак, шкода, заподіяна йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.06.2019р., - у повному обсязі згідно звіту №2024/19 від 02.07.2019р. не відшкодована, відповідно коштів, виплачених страховиком, - недостатньо для проведення відновлювального ремонту належного йому (позивачу) автомобіля.
З огляду на викладене, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 як з особи, яка завдала йому (позивачу) шкоди, 41 519 грн. 32 коп. майнової шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також понесені судові витрати, зокрема 4000 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу та 768,40 грн. сплаченого судового збору.
ІІ. Позиція учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, натомість його представник - адвокат Чеботар В.В. скерував на адресу суду письмове клопотання про розгляд даної цивільної справи у відсутності сторони позивача, у якому зазначив, що сторона позивача підтримує позовні вимоги та не заперечує щодо розгляду справи в заочному провадженні.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подав. Як вбачається із матеріалів справи судові повістки відповідачу надсилались рекомендованими листами з повідомленням за двома адресами: за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також за іншою адресою, яка зазначена в матеріалах справи як адреса місця його фактичного проживання. Судові повістки, які надсилались відповідачу за адресою: с.Малнів Яворівського району Львівської області (місцем його фактичного проживання), - були отримані особисто відповідачем. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що судова повістка відповідачу доставлена і він належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 02.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).
Ухвалою суду від 24.11.2020р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 07.06.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав, а також враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Обставини справи, встановлені судом.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
20.06.2019р. о 10:00год., на перехресті автодороги Львів-Краківець та автодороги до с.Глиниці Яворівського району Львівської області, водій ОСОБА_2 (відповідач по справі), керуючи автомобілем марки «SeatAlhambra», реєстр.номер НОМЕР_1 , був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, не надав переваги в русі іншому автомобілю, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Реugeot 307», НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (позивача по справі). В результаті ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.1.5, 2.3(б),10.1 та 2.1 розд.33 Правил дорожнього руху України.
Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.07.2019р. у справі №448/948/19, відповідача по справі ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили 06.08.2019р.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вказана постанова є обов`язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню.

У результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки ««Реugeot 307», НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність власника якого була застрахована в страховій компанії «Український страховий стандарт» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8378569 із строком дії від 04.04.2019р. по 03.04.2020р.

Транспортний засіб марки «Seat Alhambra», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований ОСОБА_3 в ПрАТ АСК «Скарбниця» згідно полісу №АО/0019627 з терміном дії з 14.02.2019р. до 13.02.2020р.

Згідно із Звітом №2024/19 про оцінку автомобіля марки ««Реugeot 307», НОМЕР_2 , складеного 02.07.2019р. оцінювачем - СПДФО ОСОБА_4 на підставі договору та заяви від СК «Скарбниця», - вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки ««Реugeot 307», НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості не розмитненого автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 122 519,32 грн.; ринкова вартість даного автомобіля, належного позивачу ОСОБА_1 , складає 122 519,32 грн.

У відповідь на звернення позивача ОСОБА_1 до ПрАТ АСК «Скарбниця» про виплату страхового відшкодування згідно оцінки за звітом №2024/19, ПрАТ АСК «Скарбниця» 05.11.2019р. перерахувало йому (позивачу) грошові кошти в сумі 80 000 грн., що підтверджується матеріалами справи (випискою - історією по картковому рахунку № НОМЕР_3 , належного ОСОБА_1 з 01.09.2019р. по 26.11.2019р.)

Зазначеної страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування позивачу ОСОБА_1 шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.06.2019р. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 41 519,32 грн.

На даний час відповідач ОСОБА_2 не сплатив позивачу ОСОБА_1 як потерпілому від дорожньо-транпсортної пригоди різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що стало причиною звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

V. Застосовані судом норми права.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (стаття 22 вказаного Закону).

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 Закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18).

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Частиною 1 ст.12 Закону встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п.п. д) п.1.4 Наказу МЮУ фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 встановлено, що методика застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Пунктом 4.3 Методики передбачено, що за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ.

Таким чином, аналіз даної норми права дає можливим дійти до висновку про те, що належним підтвердженням розміру оціненої шкоди є звіт або акт оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлю наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VI. Висновки суду.

З урахуванням наведеного, за результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Оскільки ПрАТ АСК «Скарбниця» виплатило на користь позивача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 80 000 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача різниці між вартістю матеріального збитку, завданого позивачу на момент ДТП та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 41 519 грн. 32 коп. (в межах заявлених позовних вимог).

Беручи до уваги усі наведені обставини, а також те, що відповідач ОСОБА_2 станом на 07.06.2021р. відзиву на позовну заяву суду не подав, будь-яких доказів щодо безпідставності вимог позивача та на спростування його доводів не представив, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення пред`явленого ОСОБА_1 позову у повному обсязі.

VII. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.3 зазначеної статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За змістом ч.1 та ч.2 статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно квитанції від 02.12.2019р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. Крім того, матеріалами справи (копією Угоди про надання правової допомоги №30 від 27.11.2019р., Додатком до вказаної Угоди про надання правової допомоги від 29.11.2019р.; квитанцією до прибуткового касового ордера №30 від 29.11.2019р.) підтверджено, що позивачем ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу адвоката Чеботар В.В. в розмірі 4000 грн.

З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то у відповідності вимог ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у сумі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 41 519 (сорок одну тисячу п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 32 коп. майнової шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди; 4000 (чотири тисячі) грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу та 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою:с.Старява Яворівського району Львівської області, РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с.Малнів Яворівського району Львівської області, зареєстрований за адресою:с.Старява Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В. Кічак