Справа №333/3834/19
Пр. №2/333/58/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: судді Наумової І.Й., за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини матеріалів, обладнання, використаних під зведення будівель та споруд та ремонтно-будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 05.07.2019 р. звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила:

- встановити юридичний факт проживання позивача з відповідачем однією в період з 24.02.2000 року (час розлучення позивачки та її колишнього чоловіка) по 28.01.2006 рік (час реєстрації шлюбу між сторонами).

- визнати спільною сумісною власністю позивачки та відповідача частину кватири за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими будівлям та спорудами, на яку була істотно збільшена вартість спірної квартири.

- визнати за позивачем право власності на 1/ 2 частину від частини даної кватири, з господарськими будівлям та спорудами, на яку була істотно збільшена її вартість під час сумісного проживання позивачки з відповідачем.

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, які складаються у вигляді судового збору й витрати в зв`язку з оплатою послуг спеціаліста ОП «ЗМБТІ» та проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В подальшому позивачка частково змінила предмет та підстави позову, та в остаточних позовних вимогах, які прийняті судом до розгляду, просила:

- встановити факт, що з 01.01.2004 р. по 28.01.2006 р. (день реєстрації шлюбу) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини:

- конструктивних елементів, будівельних та оздоблювальних матеріалів і обладнання, використаних в процесі зведення будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлової прибудови літ. А-2; погрібу літ. Пг-1 під літ. А-1-2; відкритої веранди літ. а-5; відкритої веранди літ. а-6; гаражу літ. В; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; душа літ. З; зливної ями № 8, водопроводу № 6, парканів 3, 4, 5: 9, 11;

- конструктивних елементів, будівельних та оздоблювальних матеріалів і обладнання, використаних під час виконання ремонтно-будівельних робіт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, у приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 житлового будинку літ. А;

- ремонтно-будівельних робіт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, у приміщеннях 1-1,1-2,1-3, 1-4, 1-5 житлового будинку літ. А.

- стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати по сплаті судового збору, по сплаті витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи та інші судові витрати при їх наявності згідно наданих платіжних документів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала наступним.

З квітня 1998 року по 28.01.2006 року (по день реєстрації шлюбу між нею і відповідачем), вони проживали однією сім`єю без реєстрації щлюбу у її квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а з вересня 2003 року і по теперішній час у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2003 р.

Позивач зазначає, що у 2004-2005 роках за адресою: АДРЕСА_1 , вона та відповідач, спільними зусиллями, звели наступні будівлі та споруди, а саме: житлова прибудова літ. А1-2, погріб літ. пг1 підліт. А1-2, відкрита веранда літ. а-5, відкрита веранда літ. а-6, гараж літ. В, сарай літ. Е, вбиральня літ. Ж, душ літ. З, зливна яма № 8, водопровід № 6, паркани 3, 4, 5, 9, 11, які належать до самочинного будівництва. Позивачка зазначає, що для перепланування, добудови, перебудови й капітального ремонту спірної квартири вона надавала відповідачеві всі свої доходи у вигляді пенсії (вона пенсіонерка з березня 1998 року), у вигляді заробітної плати (з 01.09.2001 року по 06.02.2006 року вона також працювала на ВАТ «М`ясокомбінат «М`ясний стандарт», а з 10.02.2006 по теперішній час вона працює в ЗАТ «Запорізькій завод залізобетонних шпал». Окрім цього, вона особисто частково здійснювала ремонтні роботи в спірній квартирі, а також члени її родини (її сини за її проханням) будували нові споруди до неї.

Лише ОСОБА_3 вправі здати вищевказані перебудови та добудови в експлуатацію та оформити право власності на них у передбаченому законодавством порядку, однак таких дій не вчиняє і не має наміру вчиняти з єдиною метою: перешкодити їй отримати право власності на частину квартири.

Позивач вважає, що оскільки вищевказані будівлі, добудови, споруди за вищевказаною адресою були зведені за спільні кошти позивача та відповідача, вона має право на компенсацію за половину вартості конструктивних елементів, будівельних та оздоблювальних матеріалів і обладнання, використаних у 2004-2005 роках під час виконання ремонтно-будівельних робіт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, у приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 житлового будинку літ. А, а також за половину вартості ремонтно-будівельних робіт в зазначених приміщеннях.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2019 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. Відповідач не скористався свої право та відзиву на позов не надавав.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просила задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю.

Суд, вислухав пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали та справи та інші докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

До 12.04.1990 р. відповідач ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (Т.1 а.с. 118).

До 24.02.2000 р. позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії № НОМЕР_2 (Т.1 а.с. 17).

24 вересня 2003 року на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лучко Н.Г., зареєстрованому у реєстрі за № 1389, ОСОБА_3 набув право власності на кв. АДРЕСА_3 (Т.1 а.с. 18-20).

З копії технічного паспорту квартири АДРЕСА_3 від 02.08.2005 р. вбачається, що за даною адресою розташовані житлова прибудова літ. А1-2, погріб літ. пг1 підліт. А1-2, відкрита веранда літ. а-5, відкрита веранда літ. а-6, гараж літ. В, сарай літ. Е, вбиральня літ. Ж, душ літ. З, зливна яма № 8, водопровід № 6, паркани 3, 4, 5, 9, 11. З матеріалів справи вбачається, що вони є самочинним будівництвом, право власності на яке, в установленому законодавством порядку не зареєстроване.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від06.05.2021 р., за клопотанням позивачки, судом призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені такі питання:

1) які види будівельних та оздоблювальних матеріалів і виробів, конструктивних елементів і обладнання та в якій кількості чи об`ємах були використані в процесі зведення будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлової прибудови літ. А-1-2; погрібу літ. Пг-1 під літ. А1-2; відкритої веранди літ. а-5; відкритої веранди літ. а-6; гаражу літ. В; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; душа літ. 3; зливної ями № 8, водопроводу № 6, парканів 3, 4, 5,9, 11 (за технічним паспортом від 02.08.2005 р.) ?

2) яка вартість таких будівельних та оздоблювальних матеріалів і виробів, конструктивних елементів і обладнання в цінах на теперішній час та яка ступінь їх зносу на цей час ?

3) які види будівельних та оздоблювальних матеріалів і виробів, конструктивних елементів і обладнання та в якій кількості чи об`ємах були використані під час виконання ремонтно-будівельних робіт у приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 житлового будинку літ. А квартири АДРЕСА_3 , за умови, що ремонтно-будівельні роботи полягають у наступному (за технічним паспортом від 05.04.2000 р.): демонтовано приміщення 1-2 (ванна кімната, туалет); закладено цеглою вікно в приміщенні 1-3 (кухня); демонтовані 5 міжкімнатних дверей з дверними блоками та встановлено 5 нових міжкімнатних дверей з дверними блоками; демонтовані 2 вікна з віконними блоками в приміщенні 1-6 та встановлені 2 нових вікна з віконними блоками (одне металопластикове) та металева решітка на вікно; демонтовані вхідні двері з дверним блоком до приміщення 1-1 та встановлені нові вхідні металеві двері з дверним блоком; демонтовано систему опалення та споруджено нову систему опалення в кв. 1 житлового будинку літ. А; встановлено двухконтурний новий котел для опалення; встановлено 5 нових радіаторних батарей в кв. 1 житлового будинку літ. А; демонтовано перегородку між приміщеннями 1-1 (коридор) та 1-3 (кухня); споруджено камін; повністю замінено покрівлю на приміщеннях квартири АДРЕСА_4 житлового будинку літ. А; підлога у всіх приміщеннях квартири АДРЕСА_4 житлового будинку літ. А покрита новим лінолеумом; зовнішні стіни квартири АДРЕСА_4 облицьовані білою силікатною цеглою із заповненням пеноізолом порожнин між стінами; споруджено навіс біля вхідних дверей і цегляну колону та підлогу оздоблено кахлем ?

4) яка вартість перелічених в третьому питанні ремонтно-будівельних робіт в цінах на теперішній час ?

5) яка вартість перелічених в третьому питанні будівельних та оздоблювальних матеріалів і виробів, конструктивних елементів і обладнання в цінах на теперішній час та яка ступінь їх зносу на цей час?

6) яка вартість та кількість тротуарної плитки, якою вимощено подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_5 ?

Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне судово-експертне бюро». Оплата за проведення покладена на позивачку.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2021 р., яка занесена до протоколу судового засіданні, прийнято відмову позивача від проведення експертизи.

Згідно звіту про незалежну оцінку ТОВ «Брок Сервіс Плюс» від 02.07.2020 р., наданого суду позивачкою, ринкова вартість ремонтно-будівельних робіт по покращенню житлового будинку літ.А, та господарчих будівель та споруд: житлова прибудова літ.А1-2; відкрита веранда а5; відкрита веранда а6; погріб літ.пг під А1-2; гараж літВ; У; вбиральня літ.Ж; душ літ.3; зливна яма №8, водопровід №6; паркани №3,4,5,9,11, та благоустрій ділянки, що знаходься за адресою: АДРЕСА_1 , на дату оцінки 02.07.2020 р., складає 1 414 527,00 грн., 1/2 частина якої складає 707 263,50 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2021 р. (Т.2 а.с. 14-15), визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2001 р. по 06.02.2006 р. позивачка працювала на АТ «Запорізький м`ясокомбінат», отримувала заробітну плату в середньому 1300,00 на місяць, також в 2004 р. 2005 р. отримувала пенсію в середньому 250 грн. на місяць, що підтверджується копією трудової книжки, виписками з особового рахунку, копії форми ОК-5 (Т. 1 а.с. 85-88, 96-97).

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги №6» від 04.11.2019 р. ОСОБА_1 обслуговується за місцем проживання АДРЕСА_1 з 2003 р.

З 28 січня 2006 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (Т.1 а.с. 16).

На теперішній час шлюб між сторонами не розірвано.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідка сторін та подругою позивачки, їй відомо, що в 2003 р. сторони по справі, які мешкали однією сім`єю як чоловік та жінка, купили частину спірного будинку та почали прибудовувати 2-й поверх, робили ремонт, позивачка постійно брала участь в будівництві, готувала їжу будівельникам. Сторони по справі мешкали разом, постійно їздили відпочивати сім`єю, несли сумісні витрати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою позивачки, їй відомо, що до шлюбу сторони по справі тривалий час мешкали однією сім`єю як чоловік та жінка. Вони купили будинок на ОСОБА_9 , який підбирали разом. Зазначила, що вона позичала кошти сторонам - 300 доларів для будівництва цього будинку. Досить часто була в гостях у сторін, відповідач завжди називав позивачку своєю дружиною.

Свідок ОСОБА_10 , пояснив, що він знайомий зі сторонами по справі з 1998 р., йому відомо, що вони до реєстрації шлюбу мешкали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В 2003 р. вони купили будинок, почали його будувати і через два-три роки після цього вони в нього позичали декілька разів кошти на будівництво цього будинку. Був в нив в гостях неодноразово, відповідач називав позивачку своєю дружиною.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивачки, їй відомо, що сторони до реєстрації шлюбу спільно мешкали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вона часто була в них в гостях. Сторони купили разом будинок по АДРЕСА_5 , в якому мешкали з 2004 р. разом, до цього вони мешкали в квартирі позивачки по АДРЕСА_6 . Ініціатива купити цей будинок була позивача. Сторони його разом переобладнували, будували нові споруди. Позивачка давала кошти на будівельні матеріали. Сторони спали в одній кімнаті на одному ліжку, разом несли витрати на господарські потреби, харчування.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою позивача та сусідкою сторін, їй відомо, що в 2003 р. сторони купили будинок по АДРЕСА_5 , по сусідству з нею, в якому мешкали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вони разом перебудовували цей будинок, несли спільно затрати на будівництво. Сторони вели спільне господарство.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08.02.2021 р. по справі № 450/559/18.

В правовому висновку Верховного Суду, якій міститься в постанові від 02 липня 2020 року по справі № 488/508/15 зазначає наступне.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав щодо об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Проте до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей, як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Верховний Суд України в ухвалі від 31 серпня 2016 року у справі № 521/20202/13-ц висловив позицію, що суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід встановити не лише факт спільного проживання сторін по справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) зазначено, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)".

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

В постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року (справа 129/2115/15-ц) висловлено позицію про те, що покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Позивач свої вимоги, що сторони по справі вели спільне господарство та мешкали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період 01 січня 2004 року по 28 січня 2006 року, по суті обґрунтовує лише поясненнями свідків.

Враховуючи, що вже пройшов досить великий проміжок часу з вищевказаного періоду, суд критично відноситься до показань свідків, які не є близькими родичами сторін, в тому числі щодо придбання спірної квартири саме в 2003 р. (про що зазначили всі свідки), оскільки свідки не могли достеменно знати, які відносини існували у сторін у період в період 01 січня 2004 року по 28 січня 2006 року, коли саме і за яких обставин була придбана спірна квартира у вищевказаному будинку. До того ж свідки спілкувались зі сторонами і в період перебування ними в зареєстрованому шлюбу з 2006 р., коли в них дійсно існували усталені відносини, притаманні подружжю, і тому свідки могли сприймати ці відносини за період з 2006 р., як такі, що, на її думку, існували і в спірний період.

З матеріалів справи та показів свідків вбачається, що позивачка вселилась у спірну квартиру в 2003 р., за згодою відповідача, при цьому на яких підставах та за яких умов, з наданих суду доказів, суд не має можливості достеменно встановити.

Оцінивши досліджені судом докази та встановлені на їх підставі обставини,суд дійшов висновку, що суду не було надано належних доказів на підтвердження того, що сторони по справі в період часу з 01 січня 2004 року по 28 січня 2006 року дійсно вели спільне господарство, в тому числі мали спільний бюджет і спільні витрати, спільно придбавали будь-яке майно в цей період часу для спільного користування, сплачували комунальні послуги та несли витрати по утриманню спірної квартири у вищезазначений період, мали взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю.

Належних достовірних доказів (кошторисів, проектів забудов, договорів підряду, квитанцій про оплату будівельних матеріалів та ремонтних робіт тощо) на підтвердження того, що саме в період 2004 р. по 2006 р. були зведені вищезазначені самочинні будівлі, прибудови за адресою АДРЕСА_1 , а також того, що сторони, в тому числі позивачка несла конкретні витрати в цей період на здійснення цього будівництва, суду не надано.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини матеріалів, обладнання, використаних під зведення будівель та споруд та ремонтно-будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 30.07.2021 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова