Провадження №: 4-с/752/207/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

за участю секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документу Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцької Євгенії Валентинівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із скаргою на постанову про повернення виконавчого документу Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцької Євгенії Валентинівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтована тим, що згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2014 по справі № 754/18242/14, суддя Чередніченко Н.П., був виданий виконавчий лист щодо стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 . Стягувач звернувся із заявою про примусове виконання вказаного рішення суду до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського району. Виконавче провадження отримало № 54607048. 08.06.2021 стягувач отримав постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.05.2021, оскільки у боржника відсутнє майно та кошти, на які можливо звернути стягнення. ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець не здійснив всіх належних та необхідних дій по стягненню боргу з боржника. Крім того вказує, що стягувач заплатив Державній виконавчій службі авансовий внесок. Один раз вже було здійснено незаконне повернення виконавчого листа стягувачу у 2016 і коли стягувач не встиг оскаржити таку дію, причиною повернення виконавчого листа було звільнення державного виконавця, який перед звільненням закрив виконавче провадження. Стягувачу довелось подавати заново виконавчий лист вже зі сплатою введеного тоді авансового внеску. ОСОБА_1 зазначає, що з того часу, коли був введений авансовий внесок, неприпустимим є повернення виконавчого документа і виконавчий лист повинен виконуватись до повного погашення боргу.

Враховуючи вищевикладене, скаржник просить постанову головного державного виконавця Удавіцької Євгенії Валентинівни Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.05.2021 по виконавчому провадженню № 54607048 - скасувати; зобов`язати державного виконавця виконати виконавчий лист, виданий 09.06.25015 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/18242/14, належним чином.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено до розгляду у відкрите судове засідання. Зобов`язано Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцьку Євгенію Валентинівну надати належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 54607048.

В судове засідання заявник та заінтересовані особи не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги та заочне рішення № 752/18242/14-ц, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2014 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 5600,00 грн, 168,00 грн - 3% річних від суми заборгованості та 851,20 грн, а всього 6619,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 243,60 грн.

Згідно Акту про вилучення для знищення номенклатурних справ (документів), що не підлягає зберіганню цивільну справу № 752/18242/14-ц відібрано до знищення.

26.05.2021 головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцькою Євгенією Валентинівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу щодо виконання виконавчого листа № 752/148242/14, виданого 09.06.2015 Голосіївським районним судом м. Києва. У вказаній постанов зазначено, що в ході проведення виконавчих дій, встановлено, що у боржника відсутнє майно та кошти, на які можливо звернути стягнення; повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з завершенням виконавчого провадження згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача права повторного пред`явлення

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, державним виконавцем вимоги ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021, якою зобов`язано Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцьку Євгенію Валентинівну надати належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 54607048, не виконано.

Крім того, Головний державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцька Євгенія Валентинівна не надала пояснень до суду, доказів того, що здійснила всі необхідні та належні дії по стягненню боргу з боржника.

У відповідності з вимогами ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання рішення у відповідності з виконавчим документом.

Статтею 50 цього Закону передбачено наслідки завершення виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Обґрунтовуючи такий висновок, Верховний Суд посилався на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Головним завданням виконавчого провадження є правильне і своєчасне виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренком Дмитром Анатолійовичем було винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірно.

В той же час суд зазначає, згідно з положеннями статті 8 Конституції України, визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно ст. 55 Конституції, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року передбачає, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном повинно бути «законним»: у пункту 2 встановлено, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів».

Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Також суд має зазначити, що суд не має можливості зобов`язати Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцьку Євгенію Валентинівну, прийняти конкретне рішення, оскільки в такому випадку буде мати місце перебирання на себе функції органу, який законом уповноважений на прийняття таких рішень за результатами розгляду відповідних матеріалів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документу Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцької Євгенії Валентинівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документу Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Удавіцької Євгенії Валентинівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову головного державного виконавця Удавіцької Євгенії Валентинівни Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.05.2021 по виконавчому провадженню № 54607048 - скасувати.

В решті вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур