Справа № 408/3338/20-ц
Провадження № 2/408/960/21
РІШЕННЯ

іменем України

24 березня 2021 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі

головуючого - судді Булгакової Г.В.,

при секретарі Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона є власниками житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.12.2015. В належному їй будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка фактично там не проживає з 2016 року. Таким чином, позивач є власниками зазначеного будинку, але своє право як власника вона не може реалізувати в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в її будинку, і хоча є її донькою, але не приймає участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів, її особистих речей в будинку не має, вона взагалі будинком не цікавиться. Донька на теперішній час проживає в Російській Федерації, але її точної адреси позивачу не відомо, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 2015 року, позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ,виготовлений на ім`я позивача ОСОБА_1 .

З домової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку за вказаною адресою вбачається, що позивач та відповідач там зареєстровані.

Довідкою про склад сім`ї та проживання №6092, виданої виконавчим комітетом Біловодськоїселищної ради 17 листопада 2020 року, підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 , яка є донькою позивача ОСОБА_1 , дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Акту про фактичне місце проживання від 17 листопада 2020 року, складеного комісією у складі депутата Біловодської селищної ради ОСОБА_5 та сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановлено, що ОСОБА_2 в будинку позивача, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично не проживає.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є членом її сім`ї, та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст.150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач є членом сім`ї позивача. Відповідач не проживає в будинку позивача тривалий час, обов`язків щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника будинку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258-265 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ,до ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ,про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г. В. Булгакова