Справа №463/6517/21
Провадження №2-н/463/1029/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29 липня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І., розглянувши заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за фактично надані послуги з централізованого опалення, заборгованості за фактично надані послуги з централізованого постачання гарячої води, інфляційних втрат та трьох відсотків річних

встановив:

Заявник ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу з вимогою стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за фактично надані послуги з централізованого опалення в розмірі 172,63 грн., заборгованості за надані послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 11 064,26 грн., інфляційних втрат в розмірі 174,57 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 33,93 грн. Як зазначає заявник, послуги, за які обрахована вказана заборгованість надавались за адресою АДРЕСА_1 , період її утворення з 01.11.2020 по 31.03.2021.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частина третя статті 19 ЦПК України).

Згідно пункту 1 частини першої статі 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Так, пунктами 4, 5 частини другої статті 163 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Вказаним нормам кореспондують положення пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України, відповідно до якого до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з поданих матеріалів, заявником надано розрахунок заборгованості за надані послуги з централізованого постачання гарячої води. Згідно цього розрахунку, боржникам в основному завжди нараховувалась плата за вказані послуги від 26,18 грн. до 246,36 грн. на місяць. Однак, попри незмінність площі та кількості зареєстрованих осіб лише за період листопад 2020 року боржникам нараховано до плати 11 070,36 грн. і заявник взагалі не пояснює, яким чином заявникам лише за один місяць нараховано плату такого розміру. З одного боку, це може свідчити про зловживання і нарахування плати за періоди, які не охоплюються строком позовної давності, а з іншого, вони не можуть вважатись належним доказом обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, оскільки заявник взагалі не пояснює причин нарахування такого розміру заборгованості.

Таким чином, заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України і зокрема, у заяві не наведено обставини, на яких ґрунтуються вимоги та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

В силу вимог п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України суд не розглядає заяву по суті, а згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Системний аналіз вказаних вище правових норм свідчить про те, що положення ч. 3 ст. 165 ЦПК України підлягають застосуванню лише в тому випадку, коли заявником заявлено дві і більше вимоги, частина з яких може бути розглянута в порядку наказного провадження, а інша частина ні. Наприклад, коли заявлено вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та моральної шкоди, де перша вимога підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а друга ні.

У справі яка розглядається як вимога про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з централізованого опалення, так і вимоги заборгованості за фактично надані послуги з централізованого постачання гарячої води, інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а тому немає підстав застосовувати до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 165 ЦПК України.

Тому, у видачі судового наказу належить відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за фактично надані послуги з централізованого опалення, заборгованості за фактично надані послуги з централізованого постачання гарячої води, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Леньо С. І.