Справа № 521/8746/18
Провадження № 2/521/734/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Еркан) про повернення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про повернення боргу за договором позики, в обґрунтування якого позивач вказував, що 17.12.2014р. відповідач взяв у нього в борг 5 600 000 грн., які повинен був повернути до 17.05.2018р., на підтвердження чого надав копію розписки від 17.12.2014р.

Позивач та його представник в призначене судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомили та з заявами і клопотаннями до суду не зверталися.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про залишення відповідного позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача та його представника, а також просив скасувати наявний арешт з майна накладений ухвалою суду та стягнути з відповідача судові витрати.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Починаючи з 09.02.2021 р. позивач та його представник не зявляються у судові засідання та не повідомляють суд про причини своєї неявки.

Про призначені судові засідання на 09.02.2021р., та на 25.03.2021 р. позивач та його представник повідомлялися заздалегідь належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які наявні в матеріалах справи, однак в зазначені вище судові засідання позивач не з`являвся. Крім того деякі рекомендовані повідомлення поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній».

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

В матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення, які поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», яка проставлена 05.01.2021р. (том 3 а.с. 180)

Матеріали справи містять повідомлення про вручення судової повістки здійсненої за допомогою кур`єрської доставки позивачу, в якому зазначено «двері ніхто не відкрив повідомлення залишено», а повідомлення, яке направлялося представнику позивача, повернулося з відміткою «для передачі отримав діловод ОСОБА_4 ». (том 3 а.с. 204, 207)

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зазначає, що у відповідності ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

З відповідними заявами та клопотаннями позивач та його представник до суду не зверталися та не повідомляли про можливість їх повідомлення в інший спосіб.

Враховуючи обов`язок позивача зазначати усі правильні дані у позові та ту обставину, що відповідно до ч.3 ст. 8 ЦПК України вся інформація щодо справи оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України та є відкритою свідчить про нехтування позивачем своїми процесуальними правами.

Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи.

Таким чином суд вбачає процесуальну легковажність позивача щодо виконання нею прав та обов`язків покладених на неї законодавством.

За встановленими у ст. ст. 12, 13 ЦПК України принципами змагальності та диспозитивності, - особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», а також в рішенні у справі Каракуця проти України зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, позивач як сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд наголошує, що позивач повинен добросовісно використовувати свої процесуальні права, адже процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання та виконання.

Окрім іншого матеріали справи містять, неодноразові клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи оскільки його довіритель-позивач має намір особисто бути присутнім в судовому засіданні під час розгляду відповідної справи, однак через стан здоров`я не має змоги бути присутнім. Однак будь-яких доказів суду так надано і не було.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона позивача не позбавлена була обов`язку цікавитись щодо того, на якому етапі розгляду перебуває цивільна справа, провадження по якій відкрито на підставі пред`явленого ним же позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз норм ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе за наявності встановлення таких обставин: повторної, тобто другої підряд неявки в судове засідання позивача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, та ненадходження від позивача до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що повідомлення про день, час та місце розгляду справи були направлені завчасно, з дотримання розумних строків розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, однак в судове засідання позивач не з`явилася повторно, не повідомивши суд про причину неявки. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Окрім іншого, суд акцентує свою увагу на тому, що це безпосередньо право позивача з`являтись до суду в судові засідання чи ні, але безпосередньо суд своє зобов`язання щодо повідомлення її як сторону по справі виконав в повному обсязі, докази чого, знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Відтак, процесуальна бездіяльність позивача не можете ставити під сумнів здійснення судом судочинства.

Таку позицію висловив Верховний Суд і закріпив її в рішенні № 910/33054/15 від 14.02.2018 року.

Також суд звертає увагу на наступне.

03.05.2019р. до суду надійшло клопотання представника відповідача про призначення судово-почеркознавчої експертизи, оскільки, як вважає відповідач, його підпис у наданій позивачем розписці є підробленим.

22.06.2020р. до суду надійшли клопотання представника відповідача про витребування у позивача оригіналу розписки від 17.12.2014р., який необхідний для проведення заявленої представником відповідача судово-почеркознавчої експертизи а також визнання явки позивача обов`язковою.

Протокольною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2020р. явку позивача визнано обов`язковою.

Однак позивач жодного разу на виклик суду не з`явився, а його представник повідомляв в усній формі в судовому засіданні про хворобу свого довірителя, однак жодних доказів цього суду так надано і не було, хоча представник позивача неодноразово запевняв суд в наданні відповідних доказів (листа непрацездатності тощо).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2020 року витребувано у ОСОБА_1 оригінал розписки від 17.12.2014р., складеної ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), яка є предметом спору. Копія ухвали суду від 22.06.2020р. тричі направлялася позивачу.

Згідно повідомлення кур`єрської служби доставки 20.07.2020 р. позивач отримав копію ухвали від 22.02.2020р.

30.07.2020р. до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування у ОСОБА_5 оригіналу розписки від 17.12.2014р., який їй було передано.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.07.2020р. витребувано у ОСОБА_5 оригінал розписки від 17.12.2014р., складеної ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), яка є предметом спору, однак конверт разом з копією ухвали суду від 30.07.2020р. повернувся до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

В подальшому сторонам стало відомо, що ОСОБА_5 померла.

Боргова розписка по своїй суті є борговим зобов`язанням - цивільно-правовою угодою, яка використовується для оформлення позики.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Разом з тим у відповідності до ст. 545 ЦПК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

За даних обставин суд приходить до висновків, що боргова розписка на протязі всього часу, а саме з моменту її складання і до моменту виконання боржником зобов`язання, зберігається у кредитора, як гарантія виникнення між ними правовідносин.

Таким чином суду не зрозуміло участь ОСОБА_5 у правовідносинах, що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), та за яких обставин оригінал боргової розписки перебуває (перебував) на руках у третьої особи, яка не являлася учасником відповідних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Окрім іншого суд зазначає, що 12.10.2020 р. провадження у справі зупинено та призначено судову почеркознавчу експертизу.

18.12.2020р. до суду надійшли матеріали цивільної справи № 521/8746/18 з клопотанням експерта.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 р. провадження у вищезазначеній справі поновлено зважаючи на наявність клопотання експерта.

Згідно клопотання судового експерта Римареського І.Г. (ОНДІСЕ) від 23.11.2020р., яке надійшло до суду 18.12.2020р., судовий експерт просить суд надати: оригінал досліджуваного документу боргову розписку від 17.12.2014р. на суму 5600000 грн.; вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) у вигляді рукописних записів та підписів (у тому числі і на російській мові в яких би зустрічалися літери «Б, Э, Д»), достовірно виконаних ним самим у оригіналах різних документів, які не пов`язані з даною справою, у тому числі максимально наближених за часом виконання до досліджуваного документу (до грудня 2014р.) на 10-15 арк.; експериментальні зразки почерку ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) у вигляді рукописних записів на російській мові в яких би зустрічалися літери «Б, Э, Д» на 5-7 арк.; експериментальні зразки підписів ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) по транскрипції відповідаючи досліджуваного підпису на 7-10 арк.

09.02.2021р. ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси повторно, зважаючи на вищезазначене клопотання судового експерта, витребувано у ОСОБА_1 оригінал розписки від 17.12.2014р., складеної ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), яка є предметом спору.

Однак витребуваної розписки суду так надано і не було повторно, позивач проігнорував та не виконав вимогу суду щодо надання оригіналу розписки, яка є предметом спору, і доказів про поважність причин невиконання ухвали суду не надав.

Згідно з ч. 6 ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Разом з тим, відсутність вказаних даних та доказів, унеможливлює ухвалення по справі законного та обґрунтованого рішення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Позивачу достовірно було відомо про необхідність надання суду витребуваних письмових доказів, а також про час і місце розгляду справи, однак, він не цікавиться провадженням у справі ігнорує вимоги суду щодо надання витребуваних доказів, що в свою чергу дає правові підстави для висновку про здовження своїми процесуальними правами та свідчить про безпідставне затягування розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З урахуванням викладеного та відсутності в суду реальної можливості перевірити наявність грошової заборгованості позов залишається без розгляду.

Постановлення даної ухвали не є обмеженням у доступі позивача до правосуддя, оскільки останній не обмежений у можливості вирішення його спору. Залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду (ч.2 ст. 257 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 259 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Представником ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 було надано розрахунок судових витрат, які полягають в оплаті гонорару адвокату згідно умов договору в розмірі 14791,35 грн. та які підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_2 (Еркан) у зв`язку із зловживанням позивачем своїми правами та обов`язками.

Керуючись п.1 ч.2 ст.200, ст. 257, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Еркан) про повернення боргу за договором позики залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ) (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 14791 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`яносто одна) грн. 35 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.А.Мазун