Провадження №2/523/2025/21
"23" березня 2021 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого-судді Аліна С.С.
за участі секретаря судового засідання Вовкович І.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна,-
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в якому просили арешт з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1
Позивачі обґрунтовують позов тим, що вони є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2898.
Позивачами зазначено про те, що виконавче провадження було закрито по досягненню дитиною повноліття.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Першого Суворовського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ Одеської області з заявою зняти арешт з даної квартири, але у задоволені цього прохання було відмовлено, роз`яснивши, що питання про зняття арешту з майна вирішується у судовому порядку, а що стосується виконавчого провадження воно передано до архіву ВДВС та знищено за закінченням терміну зберігання.
Позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що він повністю сплатив аліменти на користь ОСОБА_7 в повному обсязі і заборгованості не має.
Дані обставини стали підставою звернення до суду.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову.
Представник третьої особи Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений належним чином.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обгрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2898 (а.с.8), що також підтверджується Інформаційною довідкою № 146907623 від 26.11.2018р. (а.с.13).
Судом встановлено про те, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.04.2012р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до досягнення дитини повноліття (а.с.7).
Державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ Одеської області івинесено повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . (а.с.10).
Згідно архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву встановлено про те, що Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою 17 травня 2004 року за реєстровим №738/04 було накладено заборону на квартиру АДРЕСА_1 . на підставі повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна Першого Суворовського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ Одеської області (а.с.9).
В матеріалах справи міститься заява відповідачки ОСОБА_7 в якій зазначила про те, що заборгованості по сплаті аліментів за позивачем ОСОБА_1 не має, заява посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. та зареєстровано в реєстрі за №678 (а.с.12).
Судом встановлено про те, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Першого Суворовського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ Одеської області з заявою про зняття арешту з даної квартири, однак, у задоволені відмовлено, роз`яснено про те, що питання про зняття арешту з майна вирішується у судовому порядку, а що стосується виконавчого провадження воно передано до архіву ВДВС та знищено за закінченням терміну зберігання (а.с.11).
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини.
За змістом ст. 3, 4, Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.
Відповідно до частини 1, 5 ст. 1268 Украни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленому законом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».
Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з нерухомого майнапідлягають задоволенню.
На підставі викладеного керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 353 ЦПК України, ст. ст. 16, 317, 319, 321 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов?язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2021 року.

Суддя Аліна С.С.