Єдиний унікальний номер: 448/328/21
Провадження № 2/448/333/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24.06.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Мриц Н.І.,
за участю позивачки ОСОБА_1
та відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, -

В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі та рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2012 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Зазначає, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення покращилось майнове становище відповідача ОСОБА_2 , оскільки він офіційно працевлаштувався та отримує високий дохід. Натомість її (позивачки) майнове становище погіршилося, оскільки діти підросли, а з віком потреби дитини зростають; зросли тарифи на оплату комунальних платежів; змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, у 2012р. вона (позивачка) отримувала допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, яку на даний час не отримує.
З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2012р. про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - на 1/3 частину від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
Ухвалою від 30.04.2021р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені нею позовні вимоги, зокрема просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2012р. про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - на 1/3 частину від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги про зміну способу стягнення та розміру аліментів, встановлених рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2012р. Ствердив, що згідний на збільшення розміру аліментів та спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.
У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03.12.2012р.
Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2012 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Діти сторін сини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю, позивачкою ОСОБА_1 , яка несе витрати на їх утримання.
Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України).
Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
З правового аналізу норм, передбачених ст.ст. 183, 184, 192 СК України вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Звертаючись до суду із позовом про зміну способу стягнення та розміру аліментів збільшення розміру таких, позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві як на підставу такої зміни відповідно до ст.ст.182, 183, 192 СК України, покликалась на покращення майнового становища платника аліментів, працевлаштування останнього та отримання ним регулярного заробітку (доходу), а також на погіршення майнового становища одержувача аліментів, збільшення витрат на утримання дітей.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
Таким чином, при вирішенні даного спору, суд виходить з наступних обставин, зокрема: що з моменту винесення судового рішення від 07.12.2012р. покращилося майнове становище платника аліментів ОСОБА_2 та у такого появився постійний дохід; погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів ОСОБА_1 , так як зросли її витрати на утримання дітей. Крім того, у зв`язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо, а діти підростають та потребують у зв`язку з цим значно більших витрат на своє утримання. Крім того, підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд враховує те, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, на час ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів такий не мав постійного місця праці, натомість його майнове становище змінилося та на даний такий є офіційно працевлаштованим працює водієм в військовій частині НОМЕР_1 , отримує заробітну плату, а також те, що відповідач визнав даний позов, висловивши свою згоду на зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів.
Частиною другою статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01.01.2021р. по 30.06.2021 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 грн., з 01.07.2021р. 2510 грн., а з 01.12.2021р. 2618 грн.
Стягнення з особи аліментів на утримання дитини у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.
Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.
Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись.
Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів у суду. За таких умов, незначну за розміром протягом тривалого часу фактичну матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.
Відтак, з урахуванням норм Сімейного Кодексу України, де право вибору способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або в частині від заробітку (доходу), законодавчо закріплене виключно за тою особою, яка звертається до суду із такими вимогами, тобто за позивачем, враховуючи заяву одержувача аліментів ОСОБА_1 про визначення (збільшення) розміру аліментів на утримання дітей саме в частині від заробітку (доходу), суд приходить до переконання про доцільність стягнення аліментів у збільшеному розмірі саме в частині від заробітку (доходу) відповідача.
Виходячи з наведеного, враховуючи найкращі інтереси дітей, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням їх віку та потреб, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що слід змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2012 року із ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, оскільки такий спосіб стягнення і розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дітей, а також матеріальному становищу сторін у справі.
У новому (збільшеному) розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Такі аліменти узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей, покриватимуть суттєву частину витрат на дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, зміну способу їх стягнення.
У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а відповідач ОСОБА_2 визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з відповідача ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру задовольнити.
Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів, встановлених даним рішенням, здійснювати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору в дохід держави.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст судового рішення у повному обсязі складено 29.06.2021р.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , уродженка, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , уродженець с.Липники Мостиського району Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В. Кічак