Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м.Житомира, ухвалене 12 січня 2021 року суддею Лєдньовим Д.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 15 січня 2021 року,

у справі №295/13862/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 листопада 2020 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 12 січня 2021 року, з урахуванням ухвал цього суду від 12 січня 2021 року та 15 січня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 17 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 2500грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Вказав, що при вирішенні спору суд першої інстанції не врахував його матеріального становища та перебування на його утриманні іншої малолітньої дитини, а також дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зазначив, що наявність у його володінні автомобіля не свідчить про наявність витрат по його використанню. Суд також під час розгляду справи не встановив наявності у нього витрат, що перевищують заробіток (дохід), та не врахував надану ним довідку про заробітну плату, яка є належним доказом у даній справі про розмір його доходу, що дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму з урахуванням інших осіб, які перебувають на його утриманні.

У відзиві ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без розгляду, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначила, що згідно усної домовленості між нею та відповідачем, з січня 2019 року останній сплачував добровільно щомісяця 2000 грн на утримання їх спільної дитини, на підтвердження чого додала до відзиву виписку з банківського рахунку. Вважає, що ОСОБА_1 з метою уникнення сплати аліментів приховує своє матеріальне становище. Розмір його доходу становить 15000 грн - 20000 грн та складається з офіційної заробітної плати, яка відповідає мінімальній, та неофіційного доходу. Такий розмір доходу був у відповідача під час перебування їх у шлюбі і місце роботи він не змінював. Надана ним довідка про розмір заробітної плати є бухгалтерським документом для подачі звітності та відрахування податків і, на її думку, не є доказом реального доходу відповідача. Та обставина, що ОСОБА_1 приховує своє матеріальне становище, підтверджується щорічною декларацію за 2019 рік, яку подала його дружина ОСОБА_4 , до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у якій не вказаний дохід відповідача (як чоловіка), та не зазначений транспортний засіб, який є власністю останнього. Також, вказала, що ОСОБА_1 активно користується автомобілем, що підтверджується поширеними ним та його дружиною в соціальних мережах фото. Зазначила, що відповідач, будучи працездатним, може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у визначеному судом розмірі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Дитина проживає з матір`ю, батьки не дійшли згоди щодо участі в її утриманні.

ОСОБА_1 з 11.05.2019 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та має на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.30, 31).

Відповідно до довідки, виданої 28.12.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_6 та загальна сума доходу відповідача з 01.06.2020 по 30.11.2020 становить 29169 грн (а.с. 34).

В користуванні ОСОБА_1 перебуває автомобіль, 2007 року випуску, який набутий ним у власність 27.09.2018 (а.с. 29).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 2500 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, суд першої інстанції врахував відомості про отриманий відповідачем заробіток за постійним місцем роботи, наявність у нього на праві власності транспортного засобу, перебування на його утриманні малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дійшов висновку, що визначений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, суд також зазначив, що середній розмір заробітної плати по м. Житомиру станом на 3-й квартал 2020 року становить 10412 грн, та вважав, що отримувана відповідачем заробітна плата, згідно наданої ним довідки, не відповідає щомісячному сукупному доходу особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з батька аліментів на утримання дочки, проте не погоджується з розміром стягнутих аліментів.

До відзиву на позовну заяву відповідачем надана довідка про те, що він офіційно працює і його заробітна плата з 01.06.2020 по 30.11.2020 становить 29169 грн, що в середньому на місяць становить 4861,5 грн (а.с. 34).

При цьому, стягнутий судом розмір аліментів в сумі 2500 грн перевищує встановлений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, умовою присудження якого відповідно до ст. 182 СК України є достатність заробітку (доходу) платника аліментів.

Як свідчать матеріали справи позивачкою не доведена можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 2500 грн, а посилання суду на середній розмір заробітної плати по м. Житомиру станом на 3-й квартал 2020 року, який становить 10412 грн, є безпідставним з огляду на наявність довідки про офіційний дохід платника аліментів, інформація про який також не спростована належними і допустимими доказами.

Отже, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, зокрема матеріальне становище платника аліментів, оскаржуване рішення підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягнутих аліментів з 2500 грн до 2000 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні такого розміру аліментів суд апеляційної інстанції враховує норми СК України, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, наявність у відповідача другої дитини, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, а також можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн, про що свідчать надані позивачкою до відзиву на апеляційну скаргу докази на підтвердження надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини щомісячно у такому розмірі з січня 2019 року (а.с. 89-94), що не спростовано відповідачем.

Посилання відповідача на перебування на його утриманні дружини, суд апеляційної інстанції не враховує, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до норм ч. 4 ст. 84 СК України право на таке утримання має дружина за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аргументи відзиву позивачки на апеляційну скаргу щодо отримання відповідачем доходу у розмірі 15000-20000 грн та можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у визначеному судом розмірі, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження такого доходу відповідача або наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід) позивачка не надала.

Інші доводи відзиву на апеляційну скаргу за відсутності таких доказів не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції під час перегляду даної справи.

Витрати на оплату курсів англійської мови, які відвідує дочка сторін, відносяться до додаткових витрат на дитину, порядок стягнення яких передбачено ст. 185 СК України, а тому такі доводи отримувача аліментів не мають правового значення для вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини.

Дана справа відповідно до п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, а тому, згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 12 січня 2021 року змінити, зменшивши суму стягнення з 2500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до 2000 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 24 березня 2021 року.