Справа № 296/7952/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням позовної заяви від 24.11.2020 року, просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві свідоцтва про право на спадщину за законом належить 6/10 частин квартири АДРЕСА_1 . На прохання сестри вона дозволила тимчасово користуватись квартирою відповідачу по справі ОСОБА_3 та дозволила зареєструватись, однак відповідач не сплачує комунальні послуги та в добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання не бажає, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін по справі.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року задоволено клопотання відповідача про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

29.01.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову він заперечує, вказавши, що позивачу належить лише частина квартири, тому невідомо відносно якої конкретної частини житла поставлена вимога про усунення перешкод у користуванні житлом. Також зазначив, що кошти за оплату житлово-комунальних послуг позивачу надавав відповідач, а після отримання позову вирішив сам сплачувати їх.

Те, що ОСОБА_3 не чинить перешкод у користуванні позивачем її майном підтверджується тим, що вона має ключі від квартири та в будь-який час може зайти до неї та протягом семи років проживання в квартирі не було жодних претензій до нього.

Протокольною ухвалою суду від 11.02.2021 року закритопідготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених в ньому.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, зазначили про відсутність підстав для його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2008 року належить 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_5 (а.с. 7).

Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2008 року ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 належить 3/10 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9).

ОСОБА_1 зазначила, що інша частина квартири належить її дітям: сину ОСОБА_7 та дочці ОСОБА_8 .

Відповідно до копії договору найму житлового приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві особистої власності від 14.05.2011 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 дає в наймання, придатне для мешкання житлове приміщення що належить йому на праві особистої власності по АДРЕСА_2 з 14.05.2011 року по 14.05.2016 для мешкання в нім сім`ї наймача з трьох людей (а.с. 31).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , що вбачається з довідки по особовому рахунку виданому ТОВ «КК «Коменерго-Житомир» (а.с. 14).

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст.ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати захисту своїх прав та усунення відповідних перешкод, в т.ч. шляхом звернення до суду.

Судом встановлено, що відповідач по справі зареєстрований та проживає у спірній квартирі з 2011 року з членами своєї сім`ї на підставі договору найму.

Позивач по справі ОСОБА_1 зазначає, що відповідач втратив право користування житлом оскільки не сплачує комунальних послуг та як доказ надає копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг в яких платником зазначено ОСОБА_1 . Однак, вказані квитанції не можна вважати беззаперечним доказом не сплати комунальних послуг відповідачем та єдиною підставою для визнання його таким, що втратив право користування квартирою.

Також слід зазначити, що позивач по справі не є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 , однак з позовом до суду звернулась лише одна, клопотань про залучення інших власників до участі у справі не надходило, тому суд позбавлений можливості з`ясувати думку інших власників щодо позовних вимог ОСОБА_1 .

Доказів того, що договір найму від 14.05.2021 року був продовжений сторонами чи був розірваний суду надано не було.

Відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що судовому захисту підлягають порушені права, не можна вважати, що на момент розгляду справи відповідач ОСОБА_3 порушує права позивачки, як власниці частини квартири. Відповідно, відсутні підстави вважати, що права позивачки підлягають судовому захисту.

З огляду на вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 334,386,391 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_2

Головуючий суддя Ю. І. Драч