Справа № 473/1006/21
РІШЕННЯ

іменем України

"25" березня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка померла у м. Євпаторія АР Крим, мала зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 і заявник є її сином.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказував, що смерть матері підтверджується копією медичного свідоцтва про смерть серія 35 № 081804 від 01.03.2021, яке видано державною бюджетною установою охорони здоров`я Республіки Крим Міністерства охорони здоров`я і соціального розвитку Російської Федерації «Євпаторійська міська лікарня».

Посилаючись на те, що встановлення даного факту, що має для заявника юридичне значення, так як необхідне для державної реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про смерть, заявник просив заяву задовольнити.

В судове засідання заявник не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Вознесенського міськрайонного відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що громадянка України ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторія АР Крим, , що підтверджується копією медичного свідоцтва про смерть серія 35 № 081804 від 01.03.2021, яке видано державною бюджетною установою охорони здоров`я Республіки Крим Міністерства охорони здоров`я і соціального розвитку Російської Федерації «Євпаторійська міська лікарня»; є матір`ю заявника , мала зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 і заявник є її сином.

Згідно вказаного медичного свідоцтва смерть ОСОБА_2 настала від емболії легень, дольової пневмонії, атеросклеротичного кардіосклерозу.

Заявником отримано 11.03.2021 року відмову Вознесенського міськрайонного відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 на підставі документів, виданих органом на тимчасово окупованій території, оскільки вони створені у порядку не передбаченому законом, а відтак будь-які документи видані ними є недійсними і не створюють правових наслідків.

За статтею 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

18 січня 2018 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській області» (далі - Закон №2268-VIIІ), який набрав чинності 24.02.2018 року.

Статтею 2 даного Закону визначено, що правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно з ч.2, 3ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч. 4ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1. Документу встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2. Рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Отже, судом встановлено, що отримане заявником медичне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 відповідно доЗакону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській області», ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України ОСОБА_1 свідоцтво про смерть його матері ОСОБА_2 , видане державним органом України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 315, 317, 354 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Євпаторія АР Крим ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Пологи Запорізької області, громадянки України, яка мала зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_1 , причина смерті - емболія легень, дольова пневмонія, атеросклеротичний кардіосклероз.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Є. Старжинська