Справа № 266/497/21
Провадження № 2/266/426/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Іванця О.Д., за участі секретаря судових засідань Новак О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому зазначив, що 03.04.2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом та відсотками. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 30.11.2020 року має заборгованість в сумі 12535,89 грн. Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Ухвалу суду від 17.02.2021 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 71,72).

У визначений строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, однак 01.06.2021 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що сума заборгованості в розмірі 12535,89 грн. перевищує кредитний ліміт встановлений позивачем в розмірі 8000 грн., крім того позивачем не надано доказів з якими умовами та правилами надання банківських послуг було її ознайомлено. Отже вона не ознайомлена з ними, а відтак позивач не має права нарахування будь-яких відсотків, неустойки у виді штрафів, пені. Також позивачем не доведено отримання нею платіжної картки на яку було встановлено кредитний ліміт саме в розмірі 8000 грн. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що відповідач підписала заяву б/н №03.04.2012 з метою отримання банківських послуг, чим зобов`язалась виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг. З моменту оформлення кредиту пройшло 8 років і Відповідач не зверталась до банку про неправильність нарахувань тому числі по відсоткам, вона активно користувалась кредитними грошима в межах встановленого ліміту, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований будь-якими доказами. У зв`язку із чим вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В судове засідання представник позивача та сама позивачка не з`явилися. Відповідач ОСОБА_1 приймала участь у розгляді справи через свого представника ОСОБА_2 , який надав письмову заяву в якій просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві, а справу розглянути без його участі та участі позивача.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 03.04.2012 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку і отримала кредит у розмірі 300,00 грн., який було згодом збільшено до 8000 грн. на кредитну картку № НОМЕР_1 , на зміну якої було видано кредитну картку № НОМЕР_2 , що підтверджено анкетою заявою, довідкою про встановлення кредитного ліміту та отримання кредитної картки (а.с. 29,28,27).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач свої обов`язки за договором виконав та надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн., шляхом передачі цих карток 24.09.2012 р. терміном дії до 06/16 та 27.06.2017 терміном дії до 03/21 р. (а.с.28,27).

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушувала графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, у зв`язку з чим станом на 30.11.2020 року має заборгованість за тілом кредитом розмірі 12535,89 грн.

Відповідно до чинного цивільного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов ч.1 ст. 638 ЦК України та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна розмір процентів.

Відповідно до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК).

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач не заперечувала проти того, що підписала Анкету заяву, проте вважає, що банк без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, які відсутні в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, безпідставно включив в їх рахунок простроченої заборгованості.

Так дійсно, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Позивач звертаючись до суду, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 12535,89 грн. без урахування заборгованості по відсоткам, пеням, штрафам в тому числі відсоткам нарахованим згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом досліджено виписку за рахунком ОСОБА_1 , з якої вбачаються операції за картками № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , зокрема, зняття готівкових коштів, оплата товарів у магазинах, поповнення карткового рахунку (а.с.21-26).

Відповідачем не спростовано факт користування кредитними коштами.

Отже враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що надані Позивачем по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що Відповідач, відповідно до наданого Позивачем розрахунку, з квітня 2012 року користувався кредитними коштами, наданими йому Позивачем, за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі строком дії до останнього дня березня 2021 року.

Укладений між сторонами кредитний договір від 03.04.2012 року у вигляді Заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника отриманої та непогашеної заборгованості за кредитом в розмірі 12535,89 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати 2102 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,2,5,7, 141, 274,278,279 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.04.2012 року станом на 30.11.2020 року, в розмірі 12535,89 грн. та судовий збір у розмірі 2102 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (), адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1 Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (іпн НОМЕР_3 ), адреса проживання: АДРЕСА_1

Суддя Іванець О. Д.