Номер справи 623/2957/21
Номер провадження 2-о/623/119/2021
У Х В А Л А

іменем України

30.07.2021 року м. Ізюм

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Одарюк М.П., при вирішенні питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Ізюмський міськрайонний відділ державної реєстрації актів Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

29 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту , що має юридичне значення, а саме: встановити неправільність актового запису № 1913 про народження ОСОБА_2 , складеного ІНФОРМАЦІЯ_1 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області , вчастині дати народження ОСОБА_2 , вказавши дату народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Для правильного визначення підвідомчості спору визначальне значення мають підстави та предмет позову, тобто зміст спірних правовідносин, характер спору, а також - суб`єктний склад осіб.

Відповідно до статті 2 ЦПК України:

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦК України:

1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Цивільною справою за змістом ст. 4 ЦК України є справа, в межах якої розглядається заява (позов) фізичної особи про захист її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, які мають приватно-правовий, тобто цивільний, характер.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона не згідна з тим, що Ізюмський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) неправимірно відмовило їй у внесенні змін до актового запису про народження, а саме про зміну дати її народження.

При цьому позивач послався на п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі- Правила), затв. Наказом МЮ України 12.01.2011 про те, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, а також - на правову позицію, яка викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17, згідно якої суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

Відповідно до змісту п.п. 2.13, 2.13.1, 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є відповідне рішення суду, а саме - постанова адміністративного суду.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Обґрунтовуючи ОСОБА_3 вказала, що Ізюмський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) відмовив їй у внесенні змін до актового запису про народження, а саме - у зміні дати її народження, посилаючись на недоведеність фактичної дати народження, зокрема - відсутність дублікату медичного свідоцтва про народження дитини.

Слід зазначити, що з приводу предмету цього позову між сторонами у даній справі відсутні цивільно-правові стосунки приватного характеру, які б мали ознаки рівності суб`єктів, що притаманне цивільним правовідносинам. На відміну від цього відповідач по відношенню до позивача виконує владні адміністративні функції державної реєстрації актів цивільного стану, в межах яких у даному випадку були заявлені позовні вимоги.

Таким чином, у даному випадку виник спір фізичної особи з суб`єктом владних повноважень щодо правомірності його дій/бездіяльності, який згідно вказаних норм процесуального права розглядається у порядку адміністративного судочинства.

Заявлені у позові вимоги не є заявою про встановлення юридичного факту, дати його народження, оскільки їх підставою є доводи позивача про неправомірність дій відповідача у сфері публічно-правових відносин. З аналізу заявлених вимог ОСОБА_1 та їх фактичного та правого обґрунтування вбачається, що підставою звернення її до суду є незаконна відмова відповідача щодо внесення змін до актового запису про її народження. Спір у справі, що розглядається, виник у зв`язку з відмовою відділу РАЦС внести зміни до відповідного актового запису на підставі заяви ОСОБА_1 .

Той факт, що правові акти органу публічної влади можуть мати приватно-правові наслідки, не виключає публічно-правого характеру спору з урахуванням його суб`єктного складу, підстав та предмету позову. В результаті задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 отримає можливість виправлення дати народження у актовому запису цивільного стану шляхом оформлення нового документу, який може бути лише доказом, а не юридичним фактом. Тобто про захист цивільного права чи інтересу у такому спорі не йдеться.

З огляду на це колегія суддів не вбачає підстав для застосування згаданої правової позиції, яка була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та в аналогічній постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17, які не є релевантними за обставинами справи до цієї справи.

Відділ РАЦС є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу. Спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є публічно-правовим, тому належить до адміністративної юрисдикції.

Таким чином, аналіз вищевказаних правових норм Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, а також положення статей 1, 4, 19 КАС України з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції, що спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладені положення норм чинного законодавства та заявлені вимоги, суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст.186,293 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за ОСОБА_1 , заінтересована особа - Ізюмський міськрайонний відділ державної реєстрації актів Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про встановлення факту, що має юридичне значення,

- відмовити.

Роз`яснити позивачу його право звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом про внесення змін в запис актів цивільного стану та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї документами направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк