ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2551/21
Провадження № 2/210/1273/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" липня 2021 р. м. Кривий Ріг
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ступак С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АрселорМіттал Пекеджінг Україна», звернувся 13.05.2021 року до суду з позовною заявою, в якій просить витребувати з відповідача ОСОБА_1 належний товариству на праві власності квадрокоптер DJI Mavik Air (Artic White) IMEI: НОМЕР_1 у кількості 1 шт., балансова вартість 22 910,00 грн., в належному технічно-справному стані та стягнути судові витрати у справі.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.02.2021 року під час проведення інвентаризації основних активів ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» було встановлено відсутність квадрокоптера DJI Mavik Air (Artic White) IMEI: НОМЕР_1 у кількості 1 шт., балансова вартість 22 910,00 грн. на складі підприємства. Відповідно до службової записки організатора з постачання та збуту ОСОБА_2 від 02.02.2021 року вищезазначене майно йому після придбання на відповідальне зберігання не передавалось. Згідно до письмових пояснень офіс-адміністратора ОСОБА_3 майно було отримано особисто директором підприємства ОСОБА_1 та знаходилось у нього. ОСОБА_1 перебував на посаді директора ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» з 04.06.2019 року по 12.06.2020 року. Майно придбане у ТОВ «Цетехно», відповідно до договору № 3510586 від 22.01.2020 року. Оплата за договором була здійснена у повному обсязі 24.01.2020 року. Пунктом 4.1. Договору зазначено, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту здійснення передачі товару покупцю, тобто в момент підписання видаткової накладної. Видаткова накладна № ОН2091 була підписана уповноваженими представниками 30.01.2020 року. З метою досудового врегулювання позивачем було направлено претензію № 8 від 15.03.2021 року з вимогою повернення майна на адресу відповідача, лист повернувся на адресу підприємства з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку з чим позивач звернувся із зазначеним позовом.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.
Відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованою в установленому порядку адресою направлено копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками, які повернулися до суду з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання». Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору поставки № 3 510 586 від 22.01.2020, укладеного між ТОВ «Цетехно» (далі-Постачальник) та ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» (далі-Покупець), продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, згідно видаткової накладної, яка є невід`ємною частиною Договору (а.с.13-15).
Згідно п. 4.1 Договору поставки право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту здійснення передачі товару покупцю, тобто в момент підписання видаткової накладної.
Відповідно до видаткової накладної № ОН2091 від 30.01.2020 ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» отримало квадрокоптер DJI Mavik Air (Artic White) IMEI: НОМЕР_1 у кількості 1 шт., вартістю 22 910,00 грн.(а.с.16).
Згідно Наказу ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» ОСОБА_1 виконував обов`язки директора підприємства ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» з 04.06.2019 року (а.с. 12).
Відповідно до службової записки від 02.02.2021 року, складеної організатором з постачання та збуту ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» ОСОБА_4 після купівлі квадрокоптера DJI Mavik Air (Artic White) на склад підприємства вищевказане майно не поступало (а.с.9).
Згідно пояснень офіс-адміністратора ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» ОСОБА_3 квадрокоптер DJI Mavik Air (Artic White) IMEI: НОМЕР_1 був отриманий особисто директором ОСОБА_1 та знаходився у нього (а.с.10).
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
З ч.1 ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
В свою чергу, як вбачається зі ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація витребування власником майна з чужого незаконного володіння.
Визначення поняття майна надано у статті 190 ЦК України, якою встановлено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Визначено ст.179 ЦК України, що річчю, за змістом, є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст.317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
У відповідності до вимог ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Аналіз статті 387 Цивільного кодексу України свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.
Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння.
Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою ("титулом").
Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.
Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.
Отже, в силу суті віндикаційного позову, лише власник майна може витребувати його від незаконно володіючої цим майном особи.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами ст. ст.387, 388 ЦК України. П.19 вказаної Постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст.387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.
Отже, заявляючи вимогу про витребування майна із чужого незаконного володіння позивач має довести належними доказами, що його майно знаходиться у незаконному фактичному володінні відповідача.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ТОВ «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» посилався на пояснення офіс-адміністратора підприємства, в яких зазначено що вищевказаний квадрокоптер був отриманий саме директором ОСОБА_1 та зберігався у нього але на склад підприємства не поступав.
Дійсно, згідно видаткової накладної №ОН2091 від 30.01.2020 року вбачається що позивачем було придбано квадрокоптер DJI Mavik Air (Artic White) IMEI: НОМЕР_1 , між тим, будь-яких беззаперечених та безспірних доказів того, що зазначений товар знаходиться у незаконному фактичному володінні відповідача не надано.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивачем до суду не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 , згідно посадової інструкції, був матеріально відповідальний за збереження та передачу поставленого товару на склад підприємства. Пояснення офіс-адміністратора не можуть бути належним та допустимим доказом того, що після підписання видаткової накладної саме директор ОСОБА_1 отримав вищевказаний квадрокоптер від ТОВ «Цетехно» та останній знаходиться саме у нього в незаконному володінні.
Таким чином, оцінивши всі надані суду докази у їх сукупності, встановивши дійсний характер спірних правовідносин між сторонами, з врахуванням тієї обставини, що позивачем не доведений факт безпідставного заволодіння відповідачем спірним майном, факт, що майно вибуло із володіння позивача поза його волею, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявленого позову та вважає, що він не підлягає задоволенню.
Підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1,15-16, 190, 317, 319, 321, 328, 387 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 2, 4, 12, 13, 30, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АрселорМіттал Пекеджінг Україна» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АрселорМіттал Пекеджінг Україна», (67704, Одеська область, с. Салгани, вул.. Заводська, 3, );

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: С. В. Ступак