У Х В А Л А

24.03.21 справа № 133/887/21

провадження № 2-з/133/7/21

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту, заінтересована особа: ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:

До суду, до подання позову про поділ майна подружжя, надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій заявник просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобілі марки:

-SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску № кузова НОМЕР_1 ;

-SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску № кузова НОМЕР_2

-FORD TRANSIT 2003 року випуску № кузова НОМЕР_1 .

Заява мотивована тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2006 р. На даний час на розгляді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 133/420/21 за її позовом до ОСОБА_5 про розлучення та визначення місця проживання дитини, слухання якої призначено на 26.03.2021.

За час проживання в шлюбі ними, як подружжям було придбано наступне майно: автомобілі SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску № кузова НОМЕР_1 , придбаний 22.09.2020 року, SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску № кузова НОМЕР_2 , придбаний 23.01.2018 року, FORD TRANSIT 2003 року випуску № кузова НОМЕР_1 , придбаний 09.02.2013 року. Придбані автомобілі, як вказує заявник, є спільною власністю подружжя, проте вони з відповідачем не можуть досягти згоди і порозуміння щодо розподілу вказаних автомобілей в добровільному порядку. Як зазначає заявник, ОСОБА_2 , дізнавшись про подану до суду заяву про розлучення, з метою уникнути поділу майна за два дні 17-18 лютого 2021 року він вчинив продаж усіх трьох автомобілів, які належали подружжю на правах спільної сумісної власності, чим позбавив заявника права користуватись спільним майном.

Із відповіді Сервісного центру МВС на адвокатський запит, стало відомо, що SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року та SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року були перереєстровані на нового власника 17.02.2021, та FORD TRANSIT 2003 року був перереєстрований на нового власника 18.02.2021.

17.02.2021 ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області транспортний засіб SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску, 1595 куб.см, № кузова НОМЕР_1 , на підставі договору № 6688/21/01301 1 від 17.02.2021, укладеному у СГ, було перереєстровано на ОСОБА_4 найкращого друга чоловіка та його колегу по роботі.

17.02.2021 ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області транспортний засіб SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску, 1896 куб.см, № кузова НОМЕР_3 було перереєстровано на рідного брата відповідача на ОСОБА_6 , на підставі договору № 6688/21/013010 від 17.02.2021 укладеному у СГ.

18.02.2021 ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області транспортний засіб FORD TRANSIT 2003 року випуску, 2402 куб.см. № кузова НОМЕР_4 було перереєстровано на рідного брата відповідача на ОСОБА_6 , на підставі договору № 6688/21/013023 від 18.02.2021 укладеному у СГ.

18.03.2021 року у місцевій газеті «РІА Козятин» з`явилось оголошення про продаж транспортних засобів, які належали їй та були відчужені її чоловіком ОСОБА_2 : SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску № кузова НОМЕР_1 придбаний 22.09.2020 року, SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску № кузова НОМЕР_2 , придбаний 23.01.2018 року, FORD TRANSIT 2003 року випуску № кузова НОМЕР_1 , придбаний 09.02.2013 року. Продавцем автомобілів згідно вказаних телефонів є рідний брат чоловіка ОСОБА_3 .

Таким чином, заявник вважає очевидною небезпеку заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам, щодо законного права розпоряджатися своєю власністю. Вважає, що без забезпечення позову буде не можливим у подальшому відновлення її прав, оскільки автомобілі можуть бути перепродані. Також вказує, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди ОСОБА_5 та іншим особам. Також зазначила, що позов про поділ майна подружжя буде нею поданий протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до такого висновку.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб .

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі

№ 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться ву вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2006, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, НОМЕР_5 , виданим 22 січня 2006 року виконкомом Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області.

Як вбачається зі змісту заяви, предметом майбутнього спору між подружжям є поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема, автомобіля SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску № кузова НОМЕР_1 , придбаного 22.09.2020 року, автомобіля SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску № кузова НОМЕР_2 , придбаного 23.01.2018 року, автомобіля FORD TRANSIT 2003 року випуску № кузова НОМЕР_1 , придбаного 09.02.2013 року.

Заявник просить накласти арешт на вказані транспортні засоби, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, а тому просить накласти арешт на автомобілі, які, як вона зазначає, є спільною сумісною власністю подружжя, однак станом на час звереення з такою заявою вже є продані іншим особам.

Вирішуючи питання забезпечення позову, суд бере до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази належності позивачу чи відповідачу на момент звернення з заявою транспортних засобів SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску № кузова НОМЕР_1 , SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску № кузова НОМЕР_2 .

Так, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу FORD TRANSIT, 2003 року випуску із зазначенням номера кузова НОМЕР_4 , відповідно до якого власником даного автомобіля значиться ОСОБА_2 , однак із заяви про забезпечення позову вбачається, що з метою забезпечення позову заявник просить накласти ареш на автомобіль FORD TRANSIT 2003 року випуску, номер кузова якого зазначено інший (не співпадає із зазначеним у свідоцтві) - НОМЕР_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом, з метою долучення доказів, було зроблено запит про надання інформації щодо територіальних сервісних центрів МВС, де були укладені договори купівлі-продажу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортних засобів SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску, 1595 куб.см, № кузова НОМЕР_1 ; SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску, 1896 куб.см, № кузова НОМЕР_3 ; FORD TRANSIT 2003 року випуску, 2402 куб.см. № кузова НОМЕР_4 .

Із інформації наданої на такий адвокатський запит Головним сервісним центром МВС від 18.03.2021 щодо укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, укладеними між ОСОБА_5 та третіми особами, вбачається, що 17.02.2021 ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області транспортний засіб SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску, 1595 куб.см, № кузова НОМЕР_1 , на підставі договору № 6688/21/01301 1 від 17.02.2021, укладеному у СГ, було перереєстровано на ОСОБА_4 .

17.02.2021 ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області транспортний засіб SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску, 1896 куб.см, № кузова НОМЕР_3 було перереєстровано на ОСОБА_6 , на підставі договору № 6688/21/013010 від 17.02.2021 укладеному у СГ.

18.02.2021 ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області транспортний засіб FORD TRANSIT 2003 року випуску, 2402 куб.см. № кузова НОМЕР_4 було перереєстровано на ОСОБА_6 , на підставі договору № 6688/21/013023 від 18.02.2021 укладеному у СГ.

Разом з тим, таким листом Головного сервісного центру МВС від 18.03.2021 про надання інформації, роз`яснено, що з метою отримання відомостей щодо копій реєстраційних документів можна звернутись до територіального органу з надання сервісних послуг МВС.

Однак до заяви про забезпечення позову не було надано доказів такого звернення з метою отримання відповідних документів.

Отже суду не надано належних доказів на підтвердження того, що автомобілі, на які заявник просить накласти арешт, були придбані нею або ОСОБА_5 під час шлюбу та перебувають у їх власності на час звернення з заявою про забезпечення позову.

Крім того заявник не заперечує та надає до суду докази того, що вказане майно вже було відчужене відповідачем. Тобто станом на момент подання заяви про забезпечення позову майно - автомобілі вже перебували у власності не відповідача ОСОБА_5 , а інших осіб.

Так, за змістом відповіді на адвокатський запит від 04.03.2021, автомобілі SKODA OKTAVIA TOUR , 2007 та 2008 років випуску, 17.02.2021 перереєстровані на нового власника, а автомобіль FORD TRANSIT, 2003 року випуску, - 18.02.2021 перереєстрований на нового власника.

Пункт 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає можливість забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно саме відповідача. Таке майно може перебувати у фактичному володіння відповідача, або інших осіб, але у будь-якому випадку власником такого майна має бути саме відповідач.

Як вбачається з наданих до заяви документів, ОСОБА_5 не є власником автомобілів, на які просить накласти арешт заявник, а тому забезпечення позову у такий спосіб, як зазначено, суперечить вимогам закону. Сама суть забезпечення позову полягає в обмеженні прав саме відповідача, а також пов`язаних з ним осіб, у яких є певні права щодо майна, власником якого все ж є відповідач. У випадку накладення арешту на автомобілі, які належать на праві власності іншим особам, буде порушено право таких осіб, що є неприпустимим

Виходячи з вищезазначено, суд дійшов висновку, що встановлені обставини у своїй сукупності вказують на необгрунтованість вимог заявника, неузгодженість з вимогами закону, а тому заява про забезпечення позову у той спосіб, про який у ній зазначено, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Пєтухова

Дата документу 24.03.21