Справа № 128/2540/19
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що 23.08.2019 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Надольською О.А. та зареєстрованому в реєстрі за № 674 ним придбана квартира АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру в той же час зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206. До придбання позивачем у власність зазначеної квартири в ній тимчасово, за згодою попереднього власника, проживали та були зареєстровані відповідачі. Після набуття права власності на квартиру позивач запропонував відповідачам забрати свої речі з квартири та знятись із реєстрації. На той час відповідачі в квартирі фактично не проживали, проживали без реєстрації в іншому населеному пункті м. Вінниці. У відповідь на прохання позивача, відповідач ОСОБА_4 , заявив, що залишати квартиру та забирати речі він не збирається, а також не буде зніматись з реєстрації в ній; погрожував чинити перешкоди у користуванні позивачем своєю власністю.

В зв`язку з втратою відповідачами права користування житловим приміщенням та їх відмовою добровільно знятись із реєстрації в квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, він змушений звернутись до суду за захистом свого права власності.

За відміткою в домовій книзі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Хмельницьким МУ УМВС України у Хмельницькій області 11 січня 1997 року, зареєстрований в АДРЕСА_2 . За цією ж адресою зареєстрована ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 27.01.1997 року.

Оскільки відповідачі втратили право користування квартирою, то вони повинні бути зняті з реєстраційного обліку в ній.

На підставі вищезазначеного позивач вважає, що його права, як власника квартири, порушено, а саме: він позбавлений права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 23.03.2021 року, як і в попередніх судових засіданнях, представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Карнаух А.П. позовні вимоги свого довірителя підтримав, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позові, просив його задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат Грицуляк Т.П. в судовому засіданні 23.03.2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, заперечував щодо їх задоволення, посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заселилися в спірну квартиру на підставі ордера, який на даний час ніяким судовим рішенням невизнаний недійсним, а тому мали всі правові підстави для проживання в даному помешканні.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будучи присутніми в попередніх судових засіданнях позов не визнали, заперечували щодо його задоволення, посилаючись на те, що вони проживають в службовій квартирі АДРЕСА_1 , яка була надана військовослужбовцю ОСОБА_4 на підставі ордеру на право зайняття житлового приміщення. Хто такий позивач, вони не знають; про те, що у службової квартири є власник, дізналися із заочного рішення суду від 05.12.2019 року, ухваленим в даній справі. По факту незаконного заволодіння квартирами в будинку АДРЕСА_3 проводиться досудове розслідування. Зазначаючи в позовній заяві, що він проживає в квартирі АДРЕСА_4 , позивач вводить суд в оману, оскільки за вказаною адресою проживають інші люди.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, належності та допустимості, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 23.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Надольською О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 674, ОСОБА_6 , від імені якої діє на підставі довіреності, посвідченої Сахман Т.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 05 серпня 2019 року за реєстром №2968 - ОСОБА_7 , передала у власність продала, а ОСОБА_3 набув у власність купив квартиру АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на яку за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено Фаренюком С.А., державним реєстратором Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області 19 серпня 2017 року, номер запису про паво власності: 21957738, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206 (а.с.7-8).

На підставі вказаного договору купівлі продажу право власності ОСОБА_3 на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 206, що підтверджується відповідним витягом (а.с.9).

За відміткою в домовій книзі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Хмельницьким МУ УМВС України у Хмельницькій області 11 січня 1997 року, зареєстрований в АДРЕСА_2 , а також за цією ж адресою зареєстрована ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 27.01.1997 року (а.с. 10-11).

Згідно зі ст.ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., судом забезпечується право на доступ до правосуддя, в зв`язку з чим суд вважає правомірним звернення до суду позивача, так як зняття з реєстрації у даному випадку, в зв`язку з наявністю спору між сторонами, може бути вирішено лише виключено шляхом постановлення судового рішення суду.

При цьому, доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

На підтвердження наявності підстав перебування на реєстраційному обліку в квартирі, що належить ОСОБА_3 , відповідачами, як доказ, надано рішення №8 виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 18.01.2012 року про видачу ордерів на заселення службових та постійних квартир військовослужбовцям Вінницького гарнізону та ордер №5, виданий 30.01.2012 року Вороновицькою селищною радою ОСОБА_8 на право зайняття жилого приміщення в квартирі жилою площею 42,9 кв.м., яке складається з трьох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 ; склад його сім`ї такий: дружина ОСОБА_5 , 1978 року народження та син ОСОБА_9 , 1996 року народження (а.с. 45 - 48).

Відповідач ОСОБА_4 є ветераном Збройних сил України та інвалідом ІІІ-ї групи, пов`язаної з проходженням військової служби (а.с. 56 - 57).

Згідно повідомлення ГУ НП у Вінницькій області (а.с. 50) відповідач ОСОБА_4 являється свідком у кримінальному провадженні № 0000186, відомості про яке внесено до ЄДРСР від 31.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України по факту вчинення шахрайських дій членами ЖБК «Мрія Вороновиця» та незаконного заволодіння ними квартирами по АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на реєстраційному обліку в квартирі, належній ОСОБА_3 без жодних правових підстав.

За ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вище вказану норму закону, вимога позивача ОСОБА_3 про зобов`язання Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до задоволення не підлягає.

Тому, суд вважає, що необхідність нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг з врахуванням особи відповідачів, яке виникає у позивача також слід розцінювати, як обмеження у вільному використанні власністю. Звуження прав позивача полягає також у тому, що він не має можливості самостійно зняти відповідачів з реєстрації.

Враховуючи вказане, суд вважає, що позивач довів належними доказами підставу для визнання відповідачів таким, що втратили право на користування йому житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , так як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втратили право користування квартирою, у зв`язку із переходом до позивача права власності, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд при винесенні рішення по справі вирішує питання про розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 1).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках сплачений ним судовий загальній сумі 384 грн. 20 коп., тобто, по 192 грн. 10 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 273 274 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , власністю житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 судові витрати в загальній сумі 384 грн. 20 коп., в рівних частках, по 192 грн. 10 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24.03.2021 року.

Суддя О.І. Бондаренко