ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

м.Суми

Справа №573/1613/19

Номер провадження 22-ц/816/506/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 січня 2021 року в складі судді Черкашиної М.С., ухваленого в м. Білопілля, повний текст якого складено 02 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

09 вересня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 36602,19 грн заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, а саме: 5000 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у зв`язку з чим 23 липня 2012 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконав зобов`язань із вчасного їх повернення, внаслідок чого станом на 15 серпня 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 36602,19 грн, яка складається з 7792,77 грн боргу по простроченому тілу кредиту, 24340,27 грн боргу по нарахованій пені за прострочене зобов`язання, 2250 грн боргу по нарахованій пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн фіксованої частини штрафу та 1719,15 грн процентної складової штрафу.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 січня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач дійсність кредитного договору не оспорював, як і не спростував факт його укладення 23 липня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви та приєднання до запропонованих банком умов. Виписка по кредитному рахунку, довідка про термін дії картки та розрахунок кредитного боргу підтверджують заявлені у позові вимоги. На думку позивача, часткове повернення позичальником кредитного боргу свідчить про виконання умов укладеного договору та згоду із запропонованими банком умовами кредитування, які викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг в Приватбанку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Дорожинець Н.Г. просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін. При цьому зазначає, що представник банку не надав належних доказів про наявність повноважень представляти в апеляційному суді юридичну особу. Вважає, що відповідач не має жодних зобов`язань перед банком, однак стверджує, що укладений 23 липня 2012 року кредитний договір діяв один рік, тобто у межах строку дії кредитної картки до 23 липня 2013 року, а тому банк пропустив трирічний строк позовної давності при зверненні до суду, який сплив 16 липня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

До апеляційної скарги позивачем додано новий доказ, а саме: довідку про термін дії кредитних карток, а також заявлено клопотання про прийняття цих доказів. Клопотання обґрунтоване тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції про необхідність подавати додаткові докази позивача не повідомлено, а відмова у задоволенні позову спонукала подати апеляційному суду нові докази, що, на думку заявника, є поважною причиною неподання доказів у суд першої інстанції.

Вказані позивачем причини неподання до суду першої інстанції письмових доказів апеляційний суд визнає неповажними та не приймає нові докази.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 липня 2012 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій зазначена згода позичальника, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписом у Анкеті-заяві відповідач також засвідчив, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (т. 1 а.с. 9).

Додані до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем не підписані (т. 1 а.с. 10, 11-25).

Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 23 липня 2012 року станом на 15 серпня 2019 року становить 36602,19 грн та складається з 7792,77 грн боргу по простроченому тілу кредиту, 24340,27 грн боргу по нарахованій пені за прострочене зобов`язання, 2250 грн боргу по нарахованій пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн фіксованої частини штрафу та 1719,15 грн процентної складової штрафу (т. 1 а.с. 5-8).

Випискою по кредитній картці ОСОБА_1 за період з 01 січня 1999 року по 19 лютого 2020 року підтверджується використання та часткове повернення кредитних коштів шляхом готівкового та безготівкового розрахунку та зарахування коштів з використанням кредитних рахунків № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , а також кредитних карток № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 127-142).

Довідкою АТ КБ «Приватбанк» засвідчує, що ОСОБА_1 на підставі кредитного договору б/н від 23 липня 2012 року отримав кредитні картки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня листопада 2019 року (т. 1 а.с. 126).

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» 20 грудня 2012 року ОСОБА_1 була оформлена кредитна картка № НОМЕР_3 , по якій відбувалась зміна кредитного ліміту (т. 1 а.с. 157).

Також матеріали даної справи містять копію фотозображення ОСОБА_1 з кредитною карткою (т. 1 а.с. 143).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявив про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності (т. 1 а.с. 96-104).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, фіксованої частини штрафу та процентної складової штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній позичальником заяві про надання банківських послуг відсутні умови кредитного договору про встановлення відповідальності за невчасне виконання зобов`язань, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

В частині вимог про стягнення 7792,77 грн боргу по простроченому тілу кредиту суд виходив з того, що укладений між сторонами кредитний договір у формі Анкети-зави від 23 липня 2012 року не містить інформації про розмір встановленого позичальнику кредитного ліміту, позивачем не доведено факт отримання відповідачем кредитної картки, відсутні докази про тип, строк дії картки, зарахування кредитних коштів. Також суд вважав, що розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку, яка не є первинним бухгалтерським документом, не є доказами, які підтверджує розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту, а матеріали справи не містять доказів пролонгації строку дії кредитної картки № НОМЕР_3 .

Також суд вважав, що оскільки підстави для задоволення позову відсутні, тому відсутні також підстави для застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, у підписаній відповідачем 23 липня 2012 року заяві про надання банківських послуг відсутні умови про встановлення відповідальності за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені та штрафу), а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача пені на загальну суму 26590,27 грн та штрафів у сумі 2219,15 грн, оскільки позивачем не доведено, що відповідач, підписавши анкету-заяву, ознайомився і погодився з Довідкою про умови кредитування та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, які містять умови про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань у виді неустойки.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом. Позивач не довів суду, що редакція Витягу з Умов та правил надання банківських послуг діяла саме на момент підписання відповідачем заяви про надання банківських послуг, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу колегії суддів.

Отже, за відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачу умови відповідальності за порушення зобов`язання за кредитним договором, відсутність таких умов у підписаній ним заяві, надані банком Довідка про умови кредитування та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 7792,77 грн боргу по простроченому тілу кредиту.

У цілому, відповідач визнає факт укладення 23 липня 2012 року кредитного договору шляхом підписання анкети-заяви, як і обставину отримання від банку кредитної картки, яка мала строк дії один рік. При цьому, відповідач стверджує, що і строк дії укладеного кредитного договору також складав один рік, тобто діяв до 23 липня 2013 року. Цією обставиною відповідачем також мотивовано клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем трирічного строку позовної давності.

Проте, сторонами належними доказами як не доведено, так і не спростовано зазначених обставин, тобто не надано доказів того, що видана позичальнику кредитна картка мала будь-який строк дії, що сторонами було обумовлено продовження (пролонгацію) строку дії кредитного договору на тих самих або інших умовах.

Розрахунком заборгованості за кредитним договором, а також випискою по особовому рахунку позичальника підтверджується, що відповідач фактично використовував кредитну картку, тобто користувався кредитними коштами і за весь спірний період з 20 листопада 2013 року станом на 15 серпня 2019 року, ОСОБА_1 всього використав 24933,88 грн кредиту, а повернув банку 22898,69 грн, тобто залишок неповернутих кредитних коштів становить 2035,19 грн.

Отже, ураховуючи обставини визнання сторонами факту укладення кредитного договору, ураховуючи належні письмові докази використання та часткового повернення позичальником кредитних коштів за період з 20 листопада 2013 року по 15 серпня 2019 року, які не спростовано, та за відсутності належних і допустимих доказів про строк дії укладеного договору, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що банк не пропустив трирічний строк позовної давності, про застосування наслідків якого заявляв відповідач.

З огляду на викладене, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, фіксованої частини штрафу та процентної складової штрафу ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування у цій частині за доводами апеляційної скарги немає.

Рішення суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 7792,77 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цієї вимоги на суму 2035,19 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду позов задовольняється на 5%, тому сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 96,05 грн (5% від 1921 грн), а також за подання апеляційної скарги у розмірі 144,07 грн (5% від 2881,50 грн) підлягає компенсації за рахунок ОСОБА_1 .

Крім того, за надання ОСОБА_1 правничої допомоги в апеляційному суді адвокатом Дорожинець Н.Г., за яку відповідачем було сплачено 8000 грн (т. 2 а.с. 218-224), апеляційний суд, ураховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи та складність справи, вважає, що дана така допомога відповідає 3000 грн, а враховуючи часткове задоволення позову, необхідно за рахунок позивача компенсувати вказані витрати у розмірі 2850 грн, тобто пропорційно до задоволених вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 січня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по простроченому тілу кредиту.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість, яка утворилась станом на 15 серпня 2019 року по простроченому тілу кредиту за кредитним договором б/н від 23 липня 2012 року у розмірі 2035 грн 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 96 грн 05 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 144 грн 07 коп. за апеляційний перегляд справи.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 2850 грн витрат за правничу допомогу.

В іншій частині рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач В.І. Криворотенко

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук