Справа №208/3809/20
Провадження №2/0203/117/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян Михайло Олександрович, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину,

у с т а н о в и в:

1. 12 червня 2020 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 17.02.2020 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було постановлено вирок, яким відповідачів визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 296, частиною 1 статті 121, частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 396 Кримінального кодексу України (далі КК). Вказаним вироком, серед іншого, було встановлено те, що ОСОБА_1 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 приховав цей злочин. Згодом позивач сплатив ОСОБА_3 допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 3 311,89 грн, яку позивач кваліфікує як пряму майнову шкоду. Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку компенсації заподіяної шкоди в сумі 3 311,89 грн (а.с.а.с. 1 4, 33, 27 31).

2. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.06.2020 справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 39).

3. 27 січня 2021 року судом було постановлено ухвалу про відкриття у справі спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 91).

4. 12 березня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що матеріальний закон, на якому побудовано позов, передбачає можливість відшкодування заподіяної шкоди на користь особи, потерпілої від злочину. Між тим, позивач не є таким потерпілим, отже підстав для задоволення позову не існує. Крім того, відповідач згідно з постановленим вироком вчинив кримінальне правопорушення у вигляді приховування злочину і не є безпосереднім заподіювачем шкоди.

5. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

6. Судом встановлено, що 20.04.2019, у період часу від 1612 до 1616, біля кафе «Yummy» (вул. Медична, 1/11, м. Кам`янське Дніпропетровської області) ОСОБА_1 , у компанії з яким перебував ОСОБА_2 , у тому числі, заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого поранення правої поперекової ділянки та наскрізного поранення по задній поверхні правого стегна, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

7. Викладене підтверджується вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.02.2020, постановленим у кримінальній справі №208/4799/19, отже відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) не потребує доведення у цій справі (а.с.а.с. 21 32).

8. Заявлений позов побудовано на тому, що у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з ТДВ «Завод Метиз», потерпілому за рахунок коштів позивача було сплачено 3 311,89 грн (а.с.а.с. 5 8).

9. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

10. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

11. За правилами, встановленими частинами 1 4 статті 12 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

12. Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

13. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

14. При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципами змагальності та диспозитивності.

15. Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо).

16. Принцип диспозитивності, натомість, має дещо інший юридичний зміст, згідно з яким суд зобов`язаний розглянути справу винятково в межах заявлених позивачем вимог. При цьому позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

17. Принцип диспозитивності при розгляді справи та ухваленні у ній рішення процесуально обмежує суд доводами сторони та доказами, наданими на підтвердження таких доводів. При цьому межі самостійно визначених позивачем доводів суд порушувати не має права.

18. Судом встановлено, що позивач, звернувшись з позовом про відшкодування йому страхової виплати, виклав у ньому доводи (а також зазначив правові підстави), які стосуються (регулюють) інших правовідносин, ніж ті, що є спірними.

19. Так, заявлений у справі позов обґрунтований позивачем приписами статті 1190 Цивільного кодексу України, яка регулює питання, пов`язані з відшкодуванням шкоди особі, яка безпосередньо потерпіла від протиправних дій.

20. Між тим, матеріали справи свідчать про те, що позивач не є таким потерпілим, а шкоду було заподіяно іншій особі ОСОБА_3 .

21. Жодних правових підстав, яка б дозволяла позивачеві просити відшкодування йому витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування за тимчасову непрацездатність, заява не містить.

22. Відтак, зважаючи на необґрунтованість позову, суд не знаходить підстав для його задоволення.

23. Додатковою підставою для відмови у позові, на думку суду, є відсутність у справі доказів фактичного понесення позивачем витрат у сумі 3 311,89 грн.

24. У порядку статті 141 ЦПК судові витрати у справі необхідно віднести на рахунок держави.

25. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 41323962; 49000, Україна, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 93) у позові до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Католікян