Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представники відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовом до суду про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після тривалої тяжкої хвороби помер його батько ОСОБА_6 . Після смерті батька єдиними спадкоємцями за законом є він та його рідний брат - ОСОБА_5 . Після смерті батька залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 . Разом із батьком в цій квартирі проживали він, його (позивача) дружина - ОСОБА_7 та їх донька - ОСОБА_8 . Його рідний брат, хоча і був зареєстрований в даній квартирі, але з 2010 року по теперішній час в ній не проживає. З дня діагностування хвороби батька та до смерті, його лікуванням та доглядом займався лише він (позивач). Брат не приймав участі у догляді та лікуванні, не був присутній навіть на похованні. Після смерті батька в установлений строк він (позивач) звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та 24.03.2015 року була заведена спадкова справа № 331/2015. 25.08.2015 року нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . В вересні 2018 року йому зателефонував брат та повідомив, що він як спадкоємець за законом, отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво було видано на підставі Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, згідно якого брат зареєстрований в спірній квартирі з 03.09.1981 року по теперішній час. Однак, брат з 2010 року не проживав у спірній квартирі, та не надавав допомогу на лікування батька, не здійснював за ним догляд, що свідчить про відсутність правових підстав для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просили їх задовольнити. Зауважили, що в квартирі прожив позивач разом із сім`єю, і саме позивач здійснював оплати за послуги по квартирі. Відповідач в квартирі не проживав, не приходив, похованням батька не займався, на похованні не був присутнім. Місце проживання відповідача не відоме. Відповідача з реєстрації ніхто не знімав.

В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Додатково заначили, що спірна квартира була придбана батьками сторін в період шлюбу, це була кооперативна квартира. В 2006 році їх мати померла. Позивач постійно вчиняв конфлікти, відповідач з батьком не могли вийти на кухню, вони харчувалися окремо. З травня 2014 року по лютий 2015 року відповідач працював в м. Харкові, а коли повернувся, не зміг зайти до квартири, позивач змінив замок. В квартирі залишилися речі відповідача, його паспорт, військовий квиток. Відповідач з батьком проживали в одній кімнаті, він (відповідач) купував батькові ліки. Коли батько помер, позивач не повідомив відповідача про його смерть, хоча мав номер телефону. Батько сторін захворів влітку 2014 року на рак. За життя батька позивач до 9-ої години ранку не пускав його та батька на кухню та туалет. Відповідач намагався вирішити питання мирним шляхом однак не вийшло. На даний час в провадженні суду є позов про вселення, який на даний час зупинений. Зауважили, що через відсутність атестату, який в квартирі, відповідач не зміг поїхати на роботу за кордон. Спадщину оформив лише в 2018 році оскільки всі його документи залишились в квартирі. Відповідач з 1991 року проживав постійно в спірній квартирі, а з 2014 по 2015 року був на заробітках в Харкові.

До суду представники третіх осіб не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_9 , яка є сусідкою сторін, зазначила, що знає позивача і відповідача. Знала їх батьків. Позивач проживає спірній квартирі, а відповідача вона не бачила років десять. Позивача бачить приблизно рази два на тиждень, коли з вікна, коли на дворі. В спірній квартирі не була. Зауважила, що не стверджує те, що відповідач в квартирі не проживає, а стверджує те, що його не бачила років десять.

Свідок ОСОБА_10 , який вчився з відповідачем, зазначив, що знає і позивача. Він бував у них вдома, але не часто. Останній раз був в їх квартирі приблизно весною 2014 року, тоді був відповідач і його батько, відповідач хотів переодягнутись, та зайшли десь на півгодини. Йому відомо, що відповідач жив іноді вдома, іноді у дружини. Іншого житла він не мав. Десь в 2016 році відповідач жив на дачі у знайомих, в 2017 році у нього (свідка) десь півроку, так як був конфлікт з братом, кілька разів відповідач приходив з синцями, казав, що його побив брат, не впускав до квартири. Відомо, що раніше відповідач жив з батьком і кімнаті, потім з неї зробили кладову. Останній раз бачив відповідача влітку 2020 року, та про його життя з того часу нічого не знає.

Свідок ОСОБА_11 , яка є знайомою відповідача, зазначила, що в травні 2014 року вона була разом з ОСОБА_16 у відповідача в гостях, він (відповідач) розповідав, що боїться заходити в квартиру, пару раз ночував у неї (свідка), інколи спілкувалися по телефону. В спірній квартирі була пару раз в травні 2014 року. Позивача бачила біля ларька, його їй показав ОСОБА_17 . Відповідач казав, що брат його бив. Відповідач жив з батьком в кімнаті, у них відносини були нормальні. Останній раз бачила відповідача років 19 тому, по телефону спілкувалися останній раз десь пару місяців тому.

Свідок ОСОБА_12 , яка є сусідкою та колишньою однокласницею відповідача, зазначила, що сторін знає, знала і їх батьків. Відповідача не бачила років десять. З позивачем постійно спілкуються, мають дружні стосунки, часто бачяться, їх діти вчяться разом. Коли хворів батько сторін вона до них не заходила. Сварок між братами не чула, хто і яких кімнатах жив, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_13 , яка є сусідкою, зазначила, що знала їх батьків, знає ОСОБА_1 . ОСОБА_5 приходив в 2018 році, брав довідку про прописку. До того часу його не бачила, це десь років п`ятнадцять. В акті стоїть її підпис, яким вона засвідчила лише підписи інших, а чи проживав відповідач в спірній квартирі їй не відомо.

Свідок ОСОБА_14 зазначила, сторін по справі знає, знайомі. 14.05.2014 року відповідач запросив їх в гості до спірної квартири, тоді був його батько, який казав швидше, а то скоро прийде ОСОБА_1 . Було таке, що він сидів на лавці замерз, вони його завели додому. Позивача бачила два рази. Її син знайомий з відповідачем з 12 років, вони спілкувалися. В спірній квартирі була один раз в 2014 році. Квартира трикімнатна. Вони були в спальні, там жив ОСОБА_5 з батьком. Після 2014 року ОСОБА_5 бачила, він приходив до них, ночував. Останній раз бачила відповідача в травні 2020 року.

Свідок ОСОБА_15 , який є другом відповідача, зазначив, що відповідача знає з 11 років, позивача знає наглядно. Останній раз був вдома у ОСОБА_5 в 2014 році. Йому відомо, що у ОСОБА_5 з братом стосунки були негарні. Колись ОСОБА_5 приходив до нього з сином та розповідач, що брат його вдарив. До 2014 року він (свідок) був в спірній квартирі часто. Після 2014 року ОСОБА_5 поїхав на заробітки в Харків, приїхав десь приблизно через півроку. Зараз відповідач не проживає в спірній квартирі через брата. Останній раз бачився з ОСОБА_5 в літку 2020 року. Їх батька бачив в 2014 році, більше не бачив, знає, що він помер.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 29.10.2018 року.

29.10.2018 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

03.01.2019 року зареєстровано відзив на позовну заяву.

18.02.2019 року відмовлено у прийняття зустрічної позовної заяви.

12.04.2019 року надійшла копія спадкової справи.

16.05.2019 року постановлено ухвалу про витребування доказів.

10.06.2019 року надійшли витребувані документи.

12.06.2019 року надійшла відповідь на відзив.

09.09.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В суді встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є рідними братами, та синами ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

24.03.2015 року Десятою київською нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 331-2015 щодо майна померлого ОСОБА_6 .

24.03.2015 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 .

Згідно Довідок ЖБК «Харчовик-5» від 20.01.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6 (знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю), ОСОБА_1 (з 03.09.1981 року), ОСОБА_7 (з 19.08.2008 року), ОСОБА_8 (з 06.05.2008 року) та ОСОБА_5 (з 03.09.1981 року).

Заявою від 25.08.2015 року ОСОБА_1 просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

25.08.2015 року державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Гладкова О.П. видала ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстровий № 4-887.

05.09.2018 року ОСОБА_5 подав заяву до Десятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_6 .

05.09.2018 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстровий № 6-617.

По даній справі позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; скасувати запис про його реєстрацію реєстрі нотаріальних дій та запис про реєстрацію права власності.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_5 , який зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , з 2006 року в ній не проживав.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

По справі було встановлено, що 25.08.2015 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . З даним свідоцтвом він погодився, отримавши його, та на час його отримання не заперечував щодо визначеної нотаріусом частки у спадковому майні.

ОСОБА_5 отримав свідоцтво 05.09.2018 року, подавши відповідну заяву. Подання заяви лише 05.09.2018 року обґрунтував тим, що в період з 14.05.2014 року по 04.02.2015 року перебував в м. Харкові на посаді електрика в ТОВ СДС-Сервіс за умовами трудового договору та виконував свої трудові обов`язки за адресою: АДРЕСА_2 , де і мешкав в зазначений період. Про смерть батька брат його не повідомляв, дізнався лише коли повернувся додому. В спірній квартирі проживав до моменту від`їзду до м. Харкова, по приїзду до квартири позивач його не пустив, хоча в квартирі залишились його особисті речі та документи.

Встановлено, що ОСОБА_5 нотаріусу були надані документи, які видані в 2018 році, зокрема: повторне свідоцтво про народження видано 07.08.2018 року, паспорт громадянина України видано 19.07.2018 року, картка платника податків видана 31.07.2018 року.

Крім того, нотаріусу надано Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 від 26.07.2018 року, згідно якого його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; дата реєстрації - 03.09.1981 року.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_5 в спірній квартирі не проживає з 2010 року, на підтвердження чого надав Акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 14.09.2018 року, де ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 засвідчили, що починаючи з 2010 року по теперішній час ОСОБА_5 прописаний в квартирі АДРЕСА_1 , але фактично не проживає. Підписи засвідчено головою правління ЖБК «Харчовик-5» - ОСОБА_13 .

В суді були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які показали, що в спірній квартирі вони не були, відповідача дійсно тривалий час не бачили, однак чи проживав він за місцем реєстрації їм не відомо. Свідок ОСОБА_12 також тривалий час не бачила відповідача, однак чи він проживав в спірній квартирі їй не відомо.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 стверджували про те, що в 2014 року бували в спірній квартирі разом з відповідачем, який жив в одній кімнаті з померлим батьком. Після того, в квартирі не бували, однак з відповідачем спілкувались.

Враховуючи викладені обставини та надані докази, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних, достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач з 2010 року по травень 2014 не проживав за місцем реєстрації. Наданий до справи Акт про не проживання від 14.09.2018 року не може бути визнаний достатнім доказом до позовних вимог, оскільки рішення приймається з урахуванням всіх доказів. Крім того, в суді не було допитано в якості свідків жодної особи, яка підписувала вказаний Акт, що позбавило можливості перевірити та з`ясувати всі обставини, що вказані в Акті.

Окрім того, згідно норм діючого законодавства, доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути паспорт спадкоємця з відміткою про реєстрацію та довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 30.07.2021 року.

Суддя: