Єдиний унікальний номер 317/3625/20
Провадження № 2/317/293/2021

26 березня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
секретаря судового засідання Борисенко Д.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 .
До теперішнього часу він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 з тієї причини, що зазначений житловий будинок належав батькові на праві голови домоволодіння, що підтверджується довідкою, виданою старостою Розумівського старостинського округу від 25.06.2020 за № 08-23/0573.
Його батько за життя склав заповіт на користь позивача на все належне йому майно. На момент смерті батька спадкоємцем обов`язкової частки була його мати ОСОБА_3 , яка відмовилася від спадщини.
09.10.2020 державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа на спадковий будинок.
У зв`язку з тим, що він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору, змушений звернутись до суду.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Василега І.М., у судове засідання не з`явились.
Представник позивача, адвокат Василега І.М., у заяві від 25.03.2021 просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представники відповідача та третьої особи у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відзиву на позов не подали.
18.01.2021 до суду із Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшла заява щодо розгляду справи без участі представника та визнання позовних вимог, проте дана заява підписана особою, повноваження якої належним чином не підтверджені, а відтак вона не враховується судом.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10.02.2011 Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12.07.1961 Ленінським районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно заповіту ОСОБА_2 , складеного 12.05.2010 та посвідченого секретарем Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, все своє майно він заповів ОСОБА_1 .
20.05.2011 ОСОБА_1 подав до Запорізької районної державно нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті його батька ОСОБА_2 .
Як видно із заяви від 25.05.2011, ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 .
За змістом заяви від 05.08.2011 ОСОБА_5 також відмовилась від прийняття обов`язкової частки спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 .
09.10.2020 державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки нотаріусу не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок.
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 на 2016-2020 роки, виданої виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, згідно записів погосподарської книги № 3, особовий рахунок № НОМЕР_3 на 2016-2020, житловий будинок АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_2 померлим. При житловому будинку за вищевказаною адресою числиться земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,25 га.
Аналогічні відомості містяться в обліковій картці погосподарського обліку на 2016-2020 роки.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 право власності на спірний житловий будинок за життя набув правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси після його смерті.
Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Так, 05.08.1992 вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва об`єктів (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом 10.06.2005, відповідно до якого житловий будинок АДРЕСА_1 , самовільних побудов не містить. Побудований житловий будинок у 1960 році.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що відомостей щодо означеного житлового будинку в зазначених реєстрах наразі немає.
Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 успадкував житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Оскільки у позасудовому порядку у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа та державної реєстрації, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Д.І. Сакоян