ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1695/20 Номер провадження 22-ц/814/1836/21Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Абрамова П.С., Бондаревської С.М.

секретар: Яковенко В.С.

за участю: представника позивача - адв. Мілінського І.М., ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 травня 2021 року (повний текст складено 31.05.2021 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулась до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , посилаючись на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду 11.09.2012 року. Вказувала, що вони мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що з відповідача на користь позивача на утримання їх сина стягуються аліменти та за період з 01.03.2020 року по 01.08.2020 року наявний борг в сумі 128051,53 грн., за відповідним фактом здійснюється досудове розслідування.

Вказує, що утриманням, навчанням та вихованням дитини займається виключно мати, у той час, як ОСОБА_3 участі у його вихованні, утриманні та навчанні не приймає, життям та успіхами сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

З урахуванням наведеного прохала позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вирішити питання судових витрат.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 травня 2021 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, відмовлено.

Попереджено ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про їх можливі наслідки у разі неналежного виконання батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав.

Вказане рішення оскаржила позивач, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не було надано належної оцінки тому факту, що ОСОБА_3 свідомо, систематично, винно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 , що в повній мірі доведено матеріалами справи, відтак, наявні підстави для застосування до даних правовідносин положень п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Вказує, що відповідач жодним чином вихованням малолітнього сина не займається, інтересами та станом здоров`ям дитини не цікавиться, до дошкільного навчального закладу, школи, які відвідував малолітній син, не приходив, з вихователями та педагогами не спілкувався, рівнем розвитку та успішності сина не цікавився, у батьківських зборах та інших заходах участі не приймав.

Окрім того, наголошує, що дитина сторін по справі позов матері підтримала, відтак, його задоволення відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

У судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали та прохали її задовольнити.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, установлено місцевим судом та не заперечується сторонами, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружились 29 липня 2000 року, актовий запис №162.

Згідно актового запису №19 в Книзі реєстрації народжень відділу РАЦС Семенського РУЮ Полтавської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого записані: ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_2 (мати) (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.2010 року, а.с.12).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.09.2012 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції 29 липня 2000 року, актовий запис №162, розірвано.

Після розірвання шлюбу присвоєно відповідачу прізвище « ОСОБА_2 » (а.с.10).

Згідно актового запису №23, складеного Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 змінила ім.»я на - « ОСОБА_2 » (Свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_2 від 05.05.2017 року, а.с.13).

Також судом установлено, що судовим рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.09.2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи 04.09.2012 до досягнення дитиною повноліття.

З метою виконання вказаного рішення суду, державним виконавцем Горішньоплавнівського міського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області 13.09.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.14).

В подальшому, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.09.2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , 2009 року народження, за вивчення англійської мови за фактичними витратами за 5 років в розмірі 9480 грн (50% від 18960 грн).

В іншій частині цивільну позовну заяву залишено без задоволення (а.с.26-30).

При цьому, як убачається з розрахунку зі сплати аліментів, згідно с/н №534/1643/17 від 28.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини доходу щорічно, станом на 01.08.2020 року борг відповідача складає 128051,53 грн. (а.с.15).

Як убачається з копії довідки, наданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області № 20-22/6848 від 22.07.2020 ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Як вбачається з повідомлення Кременчуцької місцевої прокуратури від 05.08.2020 року, Горішньоплавнівським відділом Кременчуцької місцевої прокуратури розглянуто звернення адвоката Кириченко Г.В. в інтересах потерпілої ОСОБА_2 щодо стану досудового розслідування кримінального провадження №0001604 від 31.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та повідомлено, що постановою прокурора визначено сектор дізнання ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області органом, який буде здійснювати подальше досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0001604. Наразі кримінальне провадження перебуває у статусі «в провадженні». Здійснення дізнання доручено старшому інспектору-дізнавачу Олексієнко М.Ю. Процесуальне керівництво здійснює група прокурорів Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Докучаєва Р.В., Карнаухов О.О. (а.с.16-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки таке рішення є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Позивачем не доведено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Такий висновок місцевого суду ґрунтується на законі, відповідає матеріалам справи та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

У відповідності до пункту 16 вказаної постанови від 30.03.2007 року №3 особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За змістом пункту 18 даної Постанови вбачається, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення,суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Так, згідно характеристики учня ОСОБА_4 , наданої Спеціалізованою ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 з поглибленим вивченням англійської мови Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_4 навчається в школі з 01.09.2015 року. ОСОБА_4 систематично відвідує школу, регулярно виконує домашні завдання . До школи завжди приходить чистий та охайний, не запізнюється на уроки та має все необхідне для занять (портфель, зошити, канцелярське приладдя). Одяг відповідає санітарно-гігієнічним нормам та сезону. Батько, ОСОБА_3 з родиною не проживає, в шкільному житті ОСОБА_4 участі не приймає, не підтримує зв`язок з класним керівником. Зі слів матері , батько не приймає участі у вихованні та оздоровленні дитини. Мати учня ОСОБА_2 добросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків: підтримує постійний зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина, дбає про здоров`я та виховання дитини, забезпечує всім необхідним для повноцінного розвитку сина. Вдома створені належні умови для навчання, проживання, відпочинку та всебічного розвитку учня (а.с.32).

Відповідно до характеристики, наданої центром вивчення англійської мови «English House», ОСОБА_4 навчається в центрі протягом 5 років. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Має довільну зорову та слухову пам`ять . Виявляє логічне та образне мислення. На уроках завжди уважний і активний, виконує домашні завдання вчасно та в повному обсязі. Має добрий загальний розвиток. Уміє будувати зв`язне висловлювання, спираючись на допоміжні матеріали. На середньому рівні засвоїв знання з мови. Мати приділяє увагу вихованню сина (а.с.33).

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку у Центрі ПМСД м. Горішні Плавні з приводу декількох хронічних захворювань (а.с.23).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 03-26/334 від 05.02.20218 року, орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, з урахуванням думки комісії з питань захисту прав дитини, вважає визначити доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2009 року народження (а.с.46-50).

Окрім того, як убачається з наведеного вище розрахунку, складеного державним виконавцем В.В. Лепчанським, за ОСОБА_3 , станом на 01.08.2020 року рахується борг зі сплати на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 128051,53 грн. (а.с.15).

При цьому з наведеного розрахунку також убачається, що відповідачем ОСОБА_3 частково погашається заборгованість зі сплати аліментів, а саме: у квітні 2020 р. було сплачено 1932,00грн, у травні 2020 р. - 1932,00грн, у липні 2020 р. - 3864,00 грн.

Матеріалами справи, на підставі належних та допустимих доказів, установлено, та не заперечується сторонами по справі, що відповідач ОСОБА_3 не спілкується з сином ОСОБА_4 .

При цьому, з наведеного вище вбачається, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, хоч у нього і наявна значна сума заборгованості.

Також, в судовому засіданні в місцевому суді установлено, що спілкування ОСОБА_3 з сином ускладнено через його неприязні стосунки з матір`ю дитини та її сім`єю. При цьому, як стверджує відповідач, він бажає спілкуватися з сином та прохає не позбавляти його батьківських прав, а дати можливість налагодити відносини з сином. Також, відповідач зазначав, що проживає в м. Кременчук, певний час проживав в м. Полтава, в зв`язку з роботою часто їздить у відрядження по всій країні. Щодо заборгованості зі сплати аліментів, то її виникнення пояснює невчасним направленням державною виконавчою службою виконавчого листа та відсутністю певний період часу офіційної роботи.

Відтак, колегія суддів вважає, що вказані обставини фактично обмежили участь батька (всупереч його волі) у житті дитини лише у формі сплати аліментів.

Окрім того, у судовому засіданні в місцевому суді було заслухано малолітнього ОСОБА_4 , який пояснив, що проживає разом з мамою. Своєю родиною вважає маму, бабусю, тітку та дядька. Батька не пам`ятає, як він виглядає також не пам`ятає, і вважає, що не впізнав би його на вулиці, але бажає, щоб тато був присутнім у його житті, щоб любив його і піклувався про нього. Про розгляд справи в суді знає, рішення потрібне для безперешкодного виїзду за кордон разом з мамою. Позов матері підтримує.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Таким чином, зазначену в п.2 ч.1 ст.164 СК України підставу для позбавлення батьківських прав, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування батьківськими обов`язками.

З висновку Європейського суду з прав людини вбачається, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відтак, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом щодо батьків, які в повній мірі та внаслідок винних дій нехтують та ухиляються від своїх батьківських обов`язків.

При цьому, з аналізу наведених норм права та матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , аліменти частково сплачує, заборгованість погашає. При цьому установлено, що ОСОБА_3 проживає окремо від дитини, домовленості з ОСОБА_2 щодо спілкування із сином вони не досягли за наявності неприязних стосунків. Окрім того, син сторін по справі бажає, щоб тато був присутнім у його житті, щоб любив його і піклувався про нього.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно відсутності підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , оскільки у діях відповідача відсутня винна поведінка, що призвела до ухилення його від виховання дитини, та не вбачається свідомого нехтування батьківськими обов`язками.

Суд вважає, що в даному випадку буде найкраще для дитини збереження її зв`язків із батьком, який не є явно неблагополучним, та не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з урахуванням факту часткової сплати ним аліментів, небажання позбавлення його батьківських права, та при встановлених судом явно неприязних стосунках між сторонами, що і призвело до неможливості спілкування батька з дитиною, з метою свідомого уникнення відповідачем конфліктних ситуацій, які могли б негативно вплинути на психологічний стан сина.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не надає матеріальної допомоги сину, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як убачається з наявних у справі доказів, відповідна заборгованість зі сплати аліментів відповідачем частково погашається.

Твердження апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_3 свідомо, систематично, винно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 , що в повній мірі доведено матеріалами справи, відтак, наявні підстави для застосування до даних правовідносин положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, є неспроможними та спростовується наведеним вище.

Посилання апелянта на те, що дитина сторін по справі позов матері підтримала, відтак, саме його задоволення відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, колегія суддів оцінює критично, з урахуванням того, що малолітній ОСОБА_4 вказував, що бажає, щоб тато був присутнім у його житті, щоб любив його і піклувався про нього.

Інші доводи апеляційної скарги не містять нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 травня 2021 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Т.О. Кривчун

СУДДІ: П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська

Повний текст постанови виготовлено 30.07.2021 року.