Справа № 621/367/21
Провадження № 2/621/509/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Лацько А.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»,

представник відповідача - Бабенкова Н.А.,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

15.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Авентус Україна», в якому просить суд визнати договір позики № 1572204 від 29.11.2019, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» - недійсним.

Посилаючись, в тому числі, на Закон України «Про захист прав споживачів», позов мотивував тим, що 29.11.2019 між ним та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір №1572204, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав позику, однак, останній вважає, що зазначений договір є недійсним, таким, що порушує його права, оскільки при укладенні договору йому, як споживачу, не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, передбачена частинами 2, 3 статті 13 ЗУ «Про захист прав споживачів», відсутнє письмове підтвердження про ознайомлення зі всіма умовами договору.

В порушення вимог частин 2,3 статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» він не ознайомлений з умовами договору та всіма ризиками, вважає несправедливими умови договору, зокрема його не повідомлено письмово про всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що позивачу, як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а Відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав йому відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Також в Договорі на була вказана ціна сукупної вартості кредиту.

Також позивач зазначає, що ТОВ «Авентус Україна» не було надано йому розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований йому відсоток за користуванні кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Позивач вважає, що його було введено в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом, не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що він погодився на укладання зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як йому запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах.

Крім того, відповідач зазначає, що ТОВ «Авентус Україна» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, як вказує позивач, ним не було підписано даний договір. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення.

З зазначених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Зміївського районного суду від 17.02.2021 провадження у зазначеній справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого засідання.

22.03.2021 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Бабенкової Н. на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість позову, його безпідставність, як такий, що має штучний характер. Жодне з тверджень щодо недотримання встановленої чинним законодавством письмової форми при укладенні кредитного договору, його підписання електронно-цифровим підписом, тоді як договір було підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, не надання Умов кредитного договору для ознайомлення та необхідної інформації для прийняття рішення щодо укладення кредитного договору, встановлення у кредитному договорі непропорційно великої суми компенсації - не заслуговує на увагу та не відповідає дійсності.

Крім того, зазначала, що ТОВ «Авентус Україна», відступило право вимоги за Кредитним договором Клієнта, який позивач просить визнати недійсним, ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Позивач є клієнтом Товариства з 20.12.2017 та до цього кредитного договору уклав ще два кредитних договора, належним чином виконавши всі зобов`язання за ними. А отже, клієнт був повністю ознайомлений з порядком укладення (підписання) та умовами кредитного договору.

Перед укладенням Кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайті надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Разом з тим, серед іншого, саме на першій сторінці Веб-сайту Товариства міститься/містилася інформація про:акційну/знижену процентну ставку; стандартну процентну ставку; про максимальний строк кредиту; про максимальну суму кредиту; умови пролонгації; способи отримання кредиту, тощо.

Окрім того, на першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку «Обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про: Товариство, як надавача фінансової послуги; Фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; Кредитний договір: наявність у Клієнта права на відмову від кредитного договору:строк, протягом якого Клієнтом може бути використано право на відмову від кредитного договору, а також інші умови використання права на відмову від кредитного договору: мінімальний строк дії кредитного договору (якщо застосовується); наявність у клієнта права розірвати чи припинити кредитний договір, права дострокового виконання кредитного договору, а також наслідки таких дій;порядок внесення змін та доповнень до кредитного договору:неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за кредитним договором без письмової згоди Клієнта.

Також, на першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку «Документи», де містяться Правила, примірні кредитні договори, що укладаються з Товариством, а також архів документів, що містить редакції Правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору.

Перед подачею заявки на отримання кредиту, клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами, Паспортом споживчого кредиту та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих Правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів.

Без такого підтвердження (проставляння відповідної відмітки) у позивача була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства для подальшого оформлення кредитного договору. Часові обмеження для ознайомлення з інформацією для прийняття клієнтом обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначення з його істотними умовами, не встановлені.

Так, 29.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1572204 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» було надано Позивачу кошти в розмірі 3 000,00 грн., на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт Товариства або Мобільний додаток.

Переказ коштів, здійснено 29.11.2019, шляхом перерахування на банківську картку Клієнта № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», яку було вказано особисто Клієнтом в заяві на отримання Кредиту.

Згідно Кредитного договору, сторони погодили усі істотні умови договору : кредит видається строком на 30 днів; договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором; суму кредиту 3000,00 грн.; знижена процентна ставка становить 1,71 % від суми позики за кожен день користування Позикою межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору; стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою.

29.11.2019 позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредитує. Товариство повідомило Клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті. Після отримання заявки Товариство здійснило оцінку кредитоспроможності Клієнта та достовірності наданої Клієнтом інформації за допомогою багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень. Після аналізу наявної інформації Товариство прийняло рішення про можливість укладання з Клієнтом кредитного договору, про яке повідомило Клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення (CMC-повідомлення на номер телефону клієнта).В Особистому кабінеті Клієнт отримав для ознайомлення пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови. Клієнт мав можливість прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Кредитний договір або відмовитися від пропозиції. Клієнт повідомив про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу «Погоджуюсь» у Особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало Клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. В даному випадку М819406. Введенням одноразового ідентифікатора, що є його електронним підписом, Клієнт підтвердив, що ознайомився до укладення Кредитного договору з умовами Кредитного договору та підписав їх. Товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило Клієнту його примірник Кредитного договору у формі електронного документу на електронну адресу. В даному випадку на адресу: , Крім того Кредитний договір додатково розміщено у Особистому кабінеті Позивача, розміщеному на ITC Товариства. Отже, Договір доступний для перегляду та завантаження до підписання та після підписання. Товариство повідомило Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку. Отже, враховуючи вимог ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між Товариством та Клієнтом, був укладений Кредитний договір кошти перераховувалися на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», яку Клієнт вказав при заповненні заявки на отримання кредиту. Отже, відповідач вважає, що умови кредитного договору в повній мірі відповідають вимогам законодавства, між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. Також, вважає, що позивач навмисно зловживає своїм правом звернення до суду з метою уникнення (затягування) виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с. 53-73).

Позивач свої процесуальним правом на надання відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2021 задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал».

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.07.2021.

22.07.2021 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 разом із позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Бабенкова Н. у відзиві просила здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі доводів викладених у відзиві.

Предсставник третьої особи ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, що зокрема підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 91), причини неявки суду не

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Предметом спору є визнання недійсним договору від 29.11.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №1572204 на суму 3 000 грн., строком на 30 днів (а.с. 26-27).

Судом встановлено, що 29.11.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 1572204.

Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розмішені на сайті.

Приймаючи умови цього договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1. договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 3 000 грн. 00 к., на умовах строковості, зворотності, платності. З метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором (п.1.2). Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 1,71 % від суми позики за кожен день користування позикою (624,15% річних) у межах строку надання позики. Стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних) і застосовується згідно з п. 1.7., 3.4., 3.6.2 договору. Загальна вартість позики з зниженою ставкою складає 151,30 % від суми позики ( у процентному виразі) або 4 539,00 грн (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 51,30 % від суми позики або 1 539,00 грн. Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових кошті вів на банківських картковий рахунок, наданий клієнтом. Згідно п. 1 6. Договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. Згідно п. 1.7 договору, після вчинення клієнтом дій згідно з п.1.6. цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6. цього договору і дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у Особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. Згідно п. 3.1. договору, сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною договору. Умови застосування заниженої процентної ставки - дотримання клієнтом термін повного повернення позики, зазначеного у Графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 календарних днів. Згідно п. 3.4. договору, у разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах п.3.2., але за стандартною процентною ставкою. Згідно п.3.6.2 договору з 4 дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 дня прострочення. Згідно п.3.7. договору, клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до п.п.1.7, 3.4., 3.6.2 договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору. У п.7. договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що клієнт ОСОБА_1 підписав електронним підписом 29.11.2019 19:03:39 (а.с.26-27).

Згідно Графіку платежів до договору про надання коштів у позику, в тому числі й а умовах споживчого кредиту № 1572204 від 29.11.2019, клієнт ОСОБА_1 має повернути позику (3 000,00 грн) та сплатити проценти (1 539,20 грн), разом 4 539,00 грн - 29.12.2019 на вказані реквізити для оплати та зазначено, що цей Графік підписано клієнтом електронним підписом 29.11.2019 19:03:39 (а.с.28).

Як вбачається із вищезазначеного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно положень частини статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Приписами частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу вимог частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За результатами заповнення Реєстраційної форми для реєстрації на сайті відповідача в ІТС-Товариства відображена інформація, яка підтверджує, що саме позивач вводив вказані дані, оскільки відображено його особиста інформація.

З матеріалів справи вбачається, що при ознайомленні з пропозицією (офертою) та готовність прийняття пропозиції (оферти) позивачем свідчить натиснута кнопка у особистому кабінеті «Погоджуюсь» після чого відповідачем було надіслана позивачу засобами Одноразової ідентифікації у вигляді коду, у момент введення позивачем одноразового ідентифікатора на сайті Товариства цим самим позивач направив товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором та підписав договір, дія відбулася 29.11.2019 19:03:39. Дані відомості підтверджують, що спірний договір укладено шляхом використання позичальником (позивачем) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на його мобільний телефон смс-повідомленням.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті цього Закону передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскільки кредитний договір підписаний позивачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

За таких обставин передчасними є твердження позивача про те, що кредитний договір не був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора та відповідно є підстави вважати його недійсним.

Згідно п. 1.5 Договору, Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових кошті вів на банківських картковий рахунок, наданий клієнтом (а.с. 26-27), позивачем надано реквізити платіжної карки № НОМЕР_2 з метою отримання кредиту (а.с. 40).

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Як передбачено п. 4 Відповідальність сторін У випадку прострочення повернення суми Позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству неустойку :пеню в розмірі 1,20% від суми позики за кожний день прострочення починаючи з 4-го дня прострочення, на 4-й день такого прострочення, крім пені додатково сплатити штраф у розмірі 150 грн., на 30 день прострочення, крім пені додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн., на 90 день прострочення, крім пені додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. Штрафи та пеня за Договором нараховуються в момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Споживачем за цим Договором, і становить: 1 500,00 грн.

Оскільки пунктом 4. Договору встановлені гарантії кредитора стосовно належного виконання Позичальником своїх зобов`язань, що закріплюються ЦК України, позбавлення відповідача в цілому права на забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором є неможливим.

Крім того, у разі незгоди з умовами Кредитного договору, позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору.

Частина 3 статті 12 Цивільного кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про порушення прав позивача вказаним договором.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено обов`язковість договору до виконання сторонами. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

При вирішенні спору про визнання кредитного договору недійсним, судом враховувалися вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема вимоги статей 203, 215, 1054 Цивільного кодексу України. Судом також враховувалися вимоги статей 536, 638 Цивільного кодексу України з приводу того, чи було досягнуто між сторонами кредитного договору згоди щодо усіх істотних умов договору.

Інші наведені позивачем обставини необхідності визнання договору недійсним не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не обґрунтовують необхідність задоволення позову.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини зазначеного у рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року №303А, п.2958 - суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий,що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відтак, суд не знаходить за доцільне спростувати у вказаному рішенні кожний аргумент позивача, оскільки підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до частин 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні.

Оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 16, 203, 207, 215, 546, 549, 626, 627, 638, 1047, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України , статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60,76-81, 211, 223, 264,265,268,352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», юридична адреса: 03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. № 90-А7, .

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», юридична адреса : 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. № 8, ЄРДПОУ 39992082.

Головуючий: