ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/752/18 Номер провадження 22-ц/814/1842/21Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування", третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом, уточненим у ході судового розгляду, до відповідачів, посилаючись на те, що 10 серпня 2017 року о 13.00 год. в с. Мала Кохнівка Полтавської області, на перехресті вул. Лісової та вул. Шкільної за участю ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем "Toyota Corolla", д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем "Opel Astra", 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року по справі №536/1418/17 встановлено факт порушення ОСОБА_2 вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Toyota Corolla", д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (надалі страхова компанія, Страховик) та, відповідно, автомобіль є забезпеченим за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6776358 від 08.06.2017 року (надалі - Договір ОСЦПВ).

За результатами проведеного страхового розслідування ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» встановлено, що ремонт є економічно не обґрунтованим та його автомобіль, відповідно до п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визнано фізично знищеним.

Зазначає, що ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виплатило йому страхове відшкодування в сумі 64496,43 гривень - вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого ТЗ без ПДВ та 1500,00 гривень - відшкодування витрат на транспортування автомобіля з місця ДТП.

При цьому, відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 36 від 28.03.2018 року вартість непошкодженого (до ДТП) автомобіля Opel Astra, кузов № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 в цінах станом на теперішній час складає 151058,72 гривні.

Вказує, що, оскільки згідно Висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №1829 від 14.12.2017 року, складеного TOB «ЕАК «Фаворит», вартість придатних залишків автомобіля Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 61903,71 гривень, то завданий та не відшкодований збиток позивачу внаслідок ДТП становить 86562,29 гривень.

Окрім того, позивач вказує, що внаслідок ДТП, він перебуває тривалий час в стресовому стані, понад півроку він та його родина позбавлені можливості користуватися автомобілем. З серпня 2017 року ОСОБА_1 займався вирішенням питання щодо виплати йому страхового відшкодування - постійно ведеться робота зі страховою компанією, проведено не один огляд транспортного засобу представниками страхової та експертами. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього відноситися нервово. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали, крім самого позивача, і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині позивача.

З урахуванням наведеного остаточно прохав стягнути з ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 86562,29 гривень та моральну шкоду в сумі 20000,00 гривень; вирішити питання судових витрат (т.1, а.с.2-6, т.2, а.с.16-17).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», третя особа: ОСОБА_3 - про відшкодування майнової та моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 77,70 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (т.2, а.с.185-189).

У поданій апеляційній скарзі на рішення місцевого суду позивач, в особі представника адвоката Ульянова Р.А., посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 26278,58грн, а з ОСОБА_2 - 61903,71грн матеріальної шкоди та 20000,00грн моральної шкоди на користь позивача, вирішити питання судових витрат.

Вказує, що, незважаючи на те, що представник страхової компанії своєчасно оглянув автомобіль потерпілого, це не позбавляє останнього права не погоджуватись з відповідним висновком, шляхом проведення альтернативної експертизи вартості матеріального збитку.

Зазначає, що позивачем надано висновок експертизи, де ринкова вартість пошкодженого автомобіля визначена в розмірі 151058,72грн. є об`єктивною. Відтак, з урахуванням того, що страховою компанією було визначено вартість залишків транспортного засобу в сумі 61903,71грн (ця сума ніким не оспорюється), то до сплати підлягає сума страхового відшкодуванням в 90775,01грн (151058,72+800 (витрати на транспортування) - 61903,71), при цьому страховою компанією позивачу виплачено 64496,43грн, відтак, не доплачена сума складає 26278,58грн (90775,01-64496,43).

При цьому, апелянт стверджує, що на відповідача ОСОБА_2 має бути покладено обов`язок компенсувати позивачу вартість залишків автомобіля в сумі 61903,71грн.

Окрім того, на думку апелянта, ОСОБА_1 завдано моральної шкоди та належним розміром її компенсації визначено кошти в сумі 20000,00 грн, такий розмір є розумним та виваженим, а тому підлягає до стягнення з ОСОБА_2 .

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», вказуючи на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, прохає в задоволенні вимог скарги в частині щодо вирішення позовних вимог до Страховика залишити без задоволення, а рішення місцевого суду у цій частині без змін.

В обґрунтування доводів відзиву вказують, що правовідносини, що склались між позивачем та Страховиком з приводу виплати страхового відшкодування, регулюються спеціальним законом ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимоги якого, щодо виплати відповідного страхового відшкодуванням ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виконано. При цьому, якщо потерпіла особа не згодна з відповідною сумою, вона може заявити свої вимоги до винної у ДТП особи в порядку ст.1194 ЦК України.

Зазначає, що різниця ринкової вартості транспортного засобу, що встановлена у Звіті ТОВ «Експертно асистуюча компанія «ФАВОРИТ» №1603 від 12.12.2017 року та висновку експертного авто товарознавчого дослідження №36 від 28.03.2018 року пов`язана з великим розривом у часі між проведеними оцінками та, відповідно, різницею у курсі валют станом на 10.08.2017року та 27.03.2018 року.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2017 року о 13:00 год в с. Мала Кохнівка Полтавської області, на перехресті вул. Лісової та вул. Шкільної, за участі ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем "Toyota Corolla", д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем "Opel Astra", 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода (Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №023821, т.1, а.с.9).

.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Поставновою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року по справі №536/1418/17 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340грн., вирішено питання судових витрат (т.1, а.с.7).

Вказаною постановою встановлено факт порушення саме ОСОБА_2 вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Toyota Corolla", д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та, автомобіль забезпеченим за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6776358 від 08.06.2017 року. Договір чинний з 08.09.2017 року по 07.06.2018 року (т.1, а.с.8).

Установлено, що 11.08.2017 року до ПАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернувся ОСОБА_1 з заявою про настання події, що мала ознаки страхового випадку.

15.08.2017 року, представником Страхової компанії «Арсенал страхування», проведений огляд пошкодженого транспортного засобу Opel Astra G, реєстраційний номер НОМЕР_6 та складено Акт огляду транспортного засобу №2214/17 від 15.08.2017 року (т.2, а.с.98-99).

Як убачається з платіжного доручення №908250 від 30.10.2017 року, Страховиком здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 65920,10грн (т.1, а.с.84).

22.11.2017 року, на вимогу позивача, Страховиком було проведено додатковий огляд даного засобу та складено Протокол додаткового огляду колісного транспортного засобу до протоколу від 15.08.2017 року (т.2, а.с.100-101).

18.12.2017 року Страховиком було здійснено доплату ОСОБА_1 у розмірі 76,33 грн (Платіжне доручення №915731 від 18.12.2017року, т.1, а.с.85).

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25.09.2017 року №2214/07, вартість відновлювального ремонту КТЗ Opel Astra G, д.н.з. НОМЕР_7 , складає 169878,52 грн; вартість матеріального збитку, станом на 10.08.2017 року дорівнює, без врахування ВТВ 126400,14грн (т.2, а.с.30-42).

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.12.2017 року №1603, складеного ТОВ «Експертно асистуюча компанія «ФАВОРИТ», визначено, що вартсіть матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ Opel Astra G, д.н.з. НОМЕР_7 , станом на 10.08.2017 року дорівнює, без врахування ВТВ 126400,14грн (т.1, а.с.67-78).

При цьому, Звітом про оцінку майна Висновок про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №1829 від 14.12.2017 року, складеного ТОВ «Експертно асистуюча компанія «ФАВОРИТ», визначено, що ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ Opel Astra G, д.н.з. НОМЕР_7 , на момент оцінки може складати 61903,71грн (т.1, а.с.79-83).

Відтак, матеріалами справи установлено та не заперечується сторонами, що автомобіль "Opel Astra", 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , визнано фізично знищеним.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення завданої матеріальної шкоди, місцевий суд виходив із того, що Страховиком виконано свої зобов`язання перед позивачем в повному обсязі, а обов`язку щодо відшкодування шкоди у ОСОБА_2 не виникло, так як сума страхового ліміту покрила суму завданої шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд вказував, що, враховуючи характер правопорушення, фізичне знищення транспортного засобу, глибину фізичних та душевних страждань позивача, встановлену вину у скоєнні ДТП ОСОБА_2 , вимоги розумності та справедливості, до стягнення підлягає сума коштів за завдану моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Такі висновки місцевого суду в повній мірі відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, судом устанолевлено, що для визначення вартості матеріального збитку, завданого належному ОСОБА_1 транспортному засобу, Страховик звернувся до ТОВ «Незалежна експертно асистуюча компанія «Фаворит».

Доводи апеляційної скарги про неналежність вказаної установи, належними доказами не підтверджено, є припущенням, а тому до уваги судом не приймаються.

Так, результатами проведеного огляду та додаткового огляду транспортного засобу було складено звіти: №2214/17 від 25.09.2017 року та №1603 від 12.12.2017 року, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 201622,26 грн., ринкова вартість автомобіля позивача - 126400,14 грн., вартість після аварійного автомобіля - 61903,71 грн.

Відтак, страховиком прааовірно встановлено та не заперечується сторонами, що ремонт є економічно не обґрунтованим та автомобіль позивача, відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визнано фізично знищеним.

Відповідно до п.30.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, на підставі встановленої ринкової вартості автомобіля, згідно Звіту, страхова компанія здійснила розрахунок страхового відшкодування з таких розрахунків: 126400,14 грн. (вартість до ДТП) - 61903,71 грн. (вартість після ДТП) + 1500,00 грн. (витрати на евакуацію) = 65996,43 грн. та вважає свої зобов`язання виконаними перед позивачем.

Проте, позивач з таким розміром компенсації не погоджувався, як при подачі позову, так і при апеляційному перегляді справи.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №36 від 28.03.2018 року, складеного судовим експертом Сумцовим С. С. за заявою позивача, ринкова вартість транспортного засобу до ДТП станом на 27.03.2018 р. склала 151058,72 грн (т.1, а.с.12-13).

Проте, твердження позивача (апелянта) про те, що для визначення вартості реального збитку позивача необхідно брати до уваги саме Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №36 від 28.03.2018 року, місцевим судом були правомірно відхилені, та з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Враховуючи наведене суд доходить висновку, що позивач міг набути право самостійно обирати експерта для визначення розміру завданої шкоди лише після того, як представник Страховика не з`явився у строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, визначеному п.34.3 ст.34 Закону.

В той же час, сторонами не оспорюється, що позивач звернувся до ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» 11.08.2017 року та вже 15.08.2017 року представник Страховика здійснив огляд транспортного засобу Терещенко І.Б.

Установлено, що Страховиком наведені вище вимоги закону виконані, відтак позивач не набув права самостійно обирати експертну установу.

Окрім того, місцевим судом вірно зазначено, що Оцінка завданого збитку Страховиком була проведена в час максимально близький до ДТП, яка сталась 10.08.2017 року, а наданий позивачем Висновок було виконано через більше ніж півроку після відповідної події.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком стосовно того, що страховиком свої зобов`язання перед позивачем виконано в повному обсязі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що, згідно із Законом №1961 IV у страховика не виник обов`язок зі виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди винною особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виникає за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди.

Відповідно до умов договору страхування цивільно-правової відповідальності, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, встановлено в розмірі 100000 грн, франшиза 0 грн.

Страховою Компанією «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було сплачено розмір страхового відшкодування, а саме різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 64496,43 грн.(126400,14 грн. - 61903,71 грн.) та 1500,00 грн за транспортування автомобіля.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

При детальному аналізі матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно безпідставності вимог позивача про передачу залишків транспортного засобу після ДТП відповідачу ОСОБА_2 та стягнення з неї їх суми в розмірі 61903,71 грн, оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що право на залишки транспортного засобу у винної особи виникнути не може.

Відповідно до вищевикладеного, судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про безпідставність вимог ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди з огляду на те, що Страховиком виконано свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі, а обов`язку щодо відшкодування шкоди у ОСОБА_2 не виникло, так як сума страхового ліміту покрила суму завданої шкоди.

Доводи апеляційної скарги в цій частині вказаних висновків суду не спростовують, відтак, колегією суддів до уваги не приймаються, як безпідставні, з урахуванням наведеного вище.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб..

Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

Відповідно до п.п.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, матеріалами даної справи установлено, що внаслідок ДТП 10.08.2017 року було фізично знищено належний позивачу автомобіль Opel Astra, д. н. з. НОМЕР_2 , чим реально завдано моральної шкоди позивачу, яка полягала в моральних стражданнях позивача,та підлягає до відшкодування.

При цьому, при визначенні розміру такого відшкодування, колегія суддів, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості, погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром такого стягнення в сумі 3000,00грн,

Інші доводи апеляційної скарги також не містять нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича, - залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2021 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук

Повний текст постанови виготовлено 30.07.2021 року.