Справа № 134/153/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 березня 2021 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Коваль Т.А.

представника відповідача Хитрука І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про стягнення заборгованості за договорами про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис),

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про стягнення заборгованості за договорами про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08 вересня 2020 року між ним та відповідачем було укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 477, згідно якого він надав відповідачу у користування на строк 49 років земельну ділянку площею 2,9453 га, кадастровий номер :06:001:0097, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За погодженням сторін плата за договором становить суму у розмірі 97688,83 грн. з урахуванням всіх податків за весь період користування.

Оскільки на виконанні Крижопільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), перебуває виконавче провадження № 58617687 з примусового виконання судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області № 128/196/19 від 05.02.2019 року, про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку, до повноліття доньки, відповідач, виконуючи грошові зобов`язання за договором, був зобов`язаний утримати суму у розмірі 24422,21 грн., які перерахувати на розподільчий рахунок відділу ДВС, як аліменти, а решту суми у розмірі 73266,62 грн. перерахувати в строк до 11.09.2020 року на рахунок позивача.

Однак, свої зобов`язання відповідач виконав частково, перерахувавши 08.09.2020 року на рахунок позивача лише суму у розмірі 33066,64 грн., решта грошового зобов`язання у розмірі 40199,98 грн. до цього часу відповідачем на користь позивача не сплачена.

Таким чином, заборгованість відповідача у розмірі 40199,98 грн. внаслідок неналежного виконання договору від 08.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за реєстровим № 477, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, 08 вересня 2020 року між сторонами було укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 478, згідно якого позивач надав відповідачу у користування на строк 49 років земельну ділянку площею 2,5398 га, кадастровий номер :06:001:0099, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За погодженням сторін плата за договором становить суму у розмірі 84239,33 грн. з урахуванням всіх податків за весь період користування.

Виконуючи грошові зобов`язання за договором, відповідач був зобов`язаний утримати суму у розмірі 21059,83 грн., які перерахувати на розподільчий рахунок відділу ДВС, як аліменти (виконавче провадження № 58617687), а решту суми у розмірі 63179,50 грн. перерахувати в строк до 11.09.2020 року на рахунок позивача.

Однак, свої зобов`язання відповідач виконав частково, перерахувавши 08.09.2020 року на рахунок позивача лише суму у розмірі 41186,77 грн., решта грошового зобов`язання у розмірі 21992,73 грн. до цього часу відповідачем на користь позивача не сплачена.

Таким чином, заборгованість відповідача у розмірі 21992,73 грн. внаслідок неналежного виконання договору від 08.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за реєстровим № 478, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, 22 грудня 2020 року між сторонами було укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 891, згідно якого позивач надав відповідачу у користування на строк 49 років земельну ділянку площею 2,8761 га, кадастровий номер :06:001:0098, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За погодженням сторін плата за договором становить суму у розмірі 100038,26 грн. з урахуванням всіх податків за весь період користування.

Виконуючи грошові зобов`язання за договором, відповідач був зобов`язаний утримати суму у розмірі 25009,57 грн., які перерахувати на розподільчий рахунок відділу ДВС, як аліменти (виконавче провадження № 58617687), а решту суми у розмірі 75028,70 грн. перерахувати в строк до 25.12.2020 року на рахунок позивача.

Однак, свої зобов`язання відповідач виконав частково, перерахувавши 22.12.2020 року на рахунок позивача лише суму у розмірі 41387,10 грн., решта грошового зобов`язання у розмірі 33641,60 грн. до цього часу відповідачем на користь позивача не сплачена.

Таким чином, заборгованість відповідача у розмірі 33641,60 грн. внаслідок неналежного виконання договору від 22.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за реєстровим № 891, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З врахування наведеного, загальних розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаними вище договорами складає суму в розмірі 95834,31 грн.

За таких обставин, позивач просить об`єднати в одне провадження його позовні вимоги про стягнення заборгованості за договорами про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та стягнути з відповідача на його користь 95834,31 грн. боргу.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 27 січня 2021 року відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

17 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в позові за безпідставністю.

У відзиві відповідач зазначає, що 08.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0097, площею 2,9453 га, яка розташована на території Вербської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (далі Договір емфітевзису № 1, Земельна ділянка № НОМЕР_1 ).

Частиною 2 ст. 409 ЦК України закріплено право та обов`язки власника земельної ділянки, наданої у користування для сільськогосподарських потреб на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Так, відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1. розділу 3 «Плата за договором» Договору емфітевзису № 1 за користування земельною ділянкою землекористувач сплачує власнику земельної ділянки одноразову фіксовану виплату за весь строк дії договору в розмірі: 97688,83 грн з урахуванням всіх податків за весь період користування.

Згідно з п.п. 168.4.9. п. 168.4. ст. 168 ПК України суми податку, нараховані податковим агентом або фізичною особою, яка отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, з доходів за здавання фізичними особами в оренду (суборенду, емфітевзис) земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості), сплачуються таким податковим агентом або такою фізичною особою до відповідного бюджету за місцезнаходженням таких об`єктів оренди (суборенди, емфітевзису).

Згідно із п.п. 170.1.1. п. 170.1. ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Відтак, відповідач як податковий агент зобов`язаний нарахувати та сплатити суми загальнообов`язкових податків і зборів, передбачених ПК України, з доходу позивача до відповідного місцевого бюджету.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України, відповідно до п. 162.1 ст. 162 якого платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Підпунктом 163.1.1. п. 163.1. ст. 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента на податок на доходи фізичних осіб є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

В даному випадку ставка зазначеного податку становить 18 % бази оподаткування (п.1 ст. 167 ПК України).

Крім того, доходи, визначені ст. 163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором (п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України).

Ставка військового збору становить 1,5 % об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ (п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України).

Враховуючи зазначене, дохід, отриманий платником податку фізичною особою (відповідачем) у вигляді плати за Договором емфітевзису № 1 включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах.

Загальна сума ПДФО та ВЗ стягнутих, з доходу отриманого позивачем, у зв`язку з наданням земельної ділянки № НОМЕР_1 в користування за Договором емфітевзису № 1 становить 19049,32 грн.

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (позивача) від 03.09.2019 (ВП № 58617687), винесену при примусовому виконанні судового наказу у справі № 128/196/19 від 05.02.2019, що видав Вінницький міський суд Вінницької області, зобов`язано відповідача здійснювати відрахування аліментів на утримання доньки. Сума утриманих аліментів з доходу отриманого як плату за Договором емфітевзису № 1 становить 19659,88 грн.

Перед укладенням Договору емфітевзису № 1, між позивачем та відповідачем було припинено договір оренди землі від 18.10.2013, об`єктом за яким є Земельна ділянка № НОМЕР_1 , на підставі угоди про розірвання від 31.08.2020.

Оскільки, позивач отримував орендну плату від відповідача авансом за 2020-2021 роки за користування земельною ділянкою № 1, то сторони при укладені зазначеної угоди передбачили, що орендодавець зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання даної угоди повернути (сплатити) орендареві грошові кошти у розмірі 17792,86 грн, які були сплачені останньому орендарем в якості орендної плати за майбутні періоди (орендна плата за 2020-2021 роки). У разі наявності у орендаря грошових зобов`язань перед орендодавцем сторони погодили можливість виконання визначеного даним пунктом грошового зобов`язання орендодавця шляхом заліку однорідних зустрічних вимог.

У зв`язку з укладенням Договору емфітевзису № 1 у відповідача виникли грошові зобов`язання перед орендодавцем сторони стосовно виплати плати за емфітевзис.

Тоді сторони погодилися укласти Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.09.2020.

Відповідно до зазначеного договору відповідач є кредитором, а позивач боржником за договором оренди землі від 18.10.2013 стосовно отриманої орендної плати за 2020-2021 роки. А відповідно до Договору емфітевзису № 1 відповідач є боржником, а позивач кредитором при виконанні грошового зобов`язання стосовно виплати плати за емфітевзис. Тому грошові зобов`язання за вищезазначеними договорами припинилися на суму 17792,86 грн без урахування податків.

Зазначені умови Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог були визначені та погоджені сторонами, про що свідчить підписи сторін проставлені, під цим правочином.

Позивачу за Договором емфітевзису № 1 (з вирахуванням податків, аліментів та зарахування зустрічних однорідних вимог) було сплачено 41186,77 грн.

А відтак, твердження позивача про існування заборгованості за договором про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 08.09.2020 у розмірі 40 199, 98 грн спростовується вищенаведеним та не знаходить свого підтвердження.

Крім того, 08.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0099, площею 2,5398 га, яка розташована на території Вербської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (далі Договір емфітевзису № 2, Земельна ділянка № НОМЕР_2 ).

Загальна сума ПДФО та ВЗ стягнутих, з доходу отриманого позивачем, у зв`язку з наданням земельної ділянки № НОМЕР_2 в користування за Договором емфітевзису № 2 становить 16426,67 грн.

Сума утриманих аліментів з доходу отриманого як плату за Договором емфітевзису № 2 становить 16953,17 грн.

Перед укладенням Договору емфітевзису № 2, між позивачем та відповідачем було припинено договір оренди землі від 18.10.2013, об`єктом за яким є Земельна ділянка № НОМЕР_2 , на підставі угоди про розірвання від 31.08.2020.

Оскільки, позивач отримував орендну плату від відповідача авансом за 2020-2021 роки за користування земельною ділянкою № 2, то сторони при укладені зазначеної угоди передбачили, що орендодавець зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання даної угоди повернути (сплатити) орендареві грошові кошти у розмірі 17 792,86 грн, які були сплачені останньому орендарем в якості орендної плати за майбутні періоди (орендна плата за 2020-2021 роки). У разі наявності у орендаря грошових зобов`язань перед орендодавцем сторони погодили можливість виконання визначеного даним пунктом грошового зобов`язання орендодавця шляхом заліку однорідних зустрічних вимог.

У зв`язку з укладенням Договору емфітевзису № 2 у відповідача виникли грошові зобов`язання перед орендодавцем сторони стосовно виплати плати за емфітевзис.

Тоді сторони погодилися укласти Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.09.2020.

Відповідно до зазначеного договору відповідач є кредитором, а позивач боржником за договором оренди землі від 18.10.2013 стосовно отриманої орендної плати за 2020-2021 роки. А відповідно до Договору емфітевзису № 2 відповідач є боржником, а позивач кредитором при виконанні грошового зобов`язання стосовно виплати плати за емфітевзис. Тому грошові зобов`язання за вищезазначеними договорами припинилися на суму 17792,86 грн без урахування податків.

Зазначені умови Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог були визначені та погоджені сторонами, про що свідчить підписи сторін проставлені, під цим правочином.

Позивачу за Договором емфітевзису № 2 (з вирахуванням податків, аліментів та зарахування зустрічних однорідних вимог) було сплачено 33066,63 грн., тому його твердження про існування заборгованості за договором про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 08.09.2020 у розмірі 21 992,73 грн спростовується вищенаведеним та не знаходить свого підтвердження.

Окрім того, 22.12.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0098, площею 2,8761 га, яка розташована на території Вербської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (далі Договір емфітевзису № 3, Земельна ділянка № НОМЕР_3 ).

Загальна сума ПДФО та ВЗ стягнутих, з доходу отриманого позивачем, у зв`язку з наданням земельної ділянки № НОМЕР_3 в користування за Договором емфітевзису № 3 становить 19507,46 грн.

Сума утриманих аліментів з доходу отриманого як плату за Договором емфітевзису № 3 становить 13795,7 грн.

Перед укладенням Договору емфітевзису № 3, між позивачем та відповідачем було припинено договір оренди землі від 23.08.2010, об`єктом за яким є Земельна ділянка № НОМЕР_3 , на підставі угоди про розірвання від 08.12.2020.

Оскільки, позивач отримував орендну плату від відповідача авансом за 2020-2021 роки за користування земельною ділянкою № 3, то сторони при укладені зазначеної угоди передбачили, що орендодавець зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання даної угоди повернути (сплатити) орендареві грошові кошти у розмірі 25348,00 грн, які були сплачені останньому орендарем в якості орендної плати за майбутні періоди (орендна плата за 2020-2021 роки). У разі наявності у орендаря грошових зобов`язань перед орендодавцем сторони погодили можливість виконання визначеного даним пунктом грошового зобов`язання орендодавця шляхом заліку однорідних зустрічних вимог.

У зв`язку з укладенням Договору емфітевзису № 3 у відповідача виникли грошові зобов`язання перед орендодавцем сторони стосовно виплати плати за емфітевзис.

Тоді сторони погодилися укласти Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.12.2020.

Відповідно до зазначеного договору відповідач є кредитором, а позивач боржником за договором оренди землі від 23.08.2013 стосовно отриманої орендної плати за 2021-2022 роки. А відповідно до Договору емфітевзису № 3 відповідач є боржником, а позивач кредитором при виконанні грошового зобов`язання стосовно виплати плати за емфітевзис. Тому грошові зобов`язання за вищезазначеними договорами припинилися на суму 25348,00 грн без урахування податків.

Зазначені умови Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог були визначені та погоджені сторонами, про що свідчить підписи сторін проставлені, під цим правочином.

Позивачу за Договором емфітевзису № 3 було сплачено 41387,10 грн.

В зв`язку з цим твердження позивача про існування заборгованості за договором про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 22.12.2020 у розмірі 33641,60 грн спростовується вищенаведеним та не знаходить свого підтвердження.

Отже, відповідач добросовісно виконав взяті на себе зобов`язання за Договорами емфітевзису № 1, № 2, № 3 стосовно виплати плати позивачу.

Оскільки права позивача не порушені, відповідач враховуючи наведені у відзиві обставини просить відмовити у задоволенні позову.

09 березня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що в договорах про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) сторони погодили суми орендної плати за весь період користування по кожній земельній ділянці, зазначивши при цьому «з урахуванням всіх податків», тому він повинен був отримати всю суму у погодженому розмірі без будь-яких утримань.

Разом з тим, у даній відповіді позивач фактично зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами в розмірі 50134,05 грн., вказавши, що розрахунки за договорами повинні бути проведені наступним чином:

- за договором № 477 від 08.09.2020 року: вартість 97 688,83 грн., аванс 17 792,86 грн., аліменти 19 973,99 грн., до виплати 59 921,98 грн., сплачено 33 066,64 грн., заборгованість 26 855,34 грн.;

- за договором № 478 від 08.09.2020 року: вартість 84 239,33 грн., аванс 17 792,86 грн., аліменти 16 611,62 грн., до виплати 49 834,85 грн., сплачено 41 186,77 грн., заборгованість 8 648,08 грн.;

- за договором № 891 від 22.12.2020 року: вартість 100 838,26 грн., аванс 25 348,00 грн., аліменти 18 672,57 грн., до виплати 56 017,70 грн., сплачено 41 387,10 грн., заборгованість 14 630,60 грн.

19 березня 2021 року до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому він вказує, що сторони при укладені договорів погодили одноразову фіксовану виплату за користування земельними ділянками з урахуванням всіх податків, що означає, що сторони при визначенні плати врахували податки.

Відповідач, який виплачував доходи позивачу (плата за договорами емфітевзису) є податковим агентом щодо таких доходів, а тому зобов`язаний своєчасно та повністю нарахувати, утримати та сплатити (перерахувати) до бюджету податок з доходу фізичних осіб та військовий збір з доходу, що виплачується на користь платника та оподатковується під час такої виплати за рахунок позивача.

Таким чином, з урахуванням положень договорів емфітевзису, розмір плати, який підлягає виплаті та отриманню власником підлягав зменшенню на розмір податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Спірідонов В.В. направив до суду заяву про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника за наявними матеріалами справи. Одночасно, направив додаткові пояснення у справі, де вказав, що у відповідності до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, яким є ПК України, врегулювавши свої відносини на власний розсуд, тому позивач повинен був отримати суми, зазначені в договорах саме в погодженому розмірі без будь-яких відрахувань.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Вказав, що з погоджених сум за договорами емфітевзису було правомірно відраховано податок з доходу фізичних осіб та військовий збір, перераховано на розподільчий рахунок відділу ДВС аліменти, які стягуються з позивача на підставі судового наказу, відраховано суми, які позивач отримав авансом за договорами оренди, решта суми за договорами була сплачена позивачу.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 102-1 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є, зокрема, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Частиною першою статті 407 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Згідно зі статтею 410 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору. Землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 свої вимоги мотивував тим, що відповідач не повністю сплатив йому кошти за договорами про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), оскільки безпідставно відрахував з погодженої сторонами суми податки та збори.

Судом встановлено, що 08.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0097, площею 2,9453 га, яка розташована на території Вербської сільської ради Крижопільського району Вінницької області.

Того ж дня між позивачем та відповідачем укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0099, площею 2,5398 га, яка розташована на території Вербської сільської ради Крижопільського району Вінницької області.

Крім того, 22.12.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0098, площею 2,8761 га, яка розташована на території Вербської сільської ради Крижопільського району Вінницької області.

Сторони погодили, що за користування земельними ділянками землекористувач сплачує власнику земельних ділянок одноразову фіксовану виплату за кожну земельну ділянку за весь строк дії договорів з урахуванням всіх податків за весь період користування.

Законодавством з питань оренди землі встановлено обов`язок орендаря земельної ділянки сплачувати орендну плату власнику земельної ділянки та у відповідності до норм Податкового кодексу України утримувати податок з такої плати як податковий агент.

Розмір орендної плати встановлюється саме в договорі оренди, який і є підставою для нарахування орендної плати з якої відповідач, як податковий агент, і повинен перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб.

Отже, розмір орендної плати, який підлягає виплаті та отриманню орендатором підлягає зменшенню на розмір податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Так, згідно з п.п. 168.4.9. п. 168.4. ст. 168 ПК України суми податку, нараховані податковим агентом або фізичною особою, яка отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, з доходів за здавання фізичними особами в оренду (суборенду, емфітевзис) земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості), сплачуються таким податковим агентом або такою фізичною особою до відповідного бюджету за місцезнаходженням таких об`єктів оренди (суборенди, емфітевзису).

Згідно із п.п. 170.1.1. п. 170.1. ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Відтак, відповідач як податковий агент зобов`язаний нарахувати та сплатити суми загальнообов`язкових податків і зборів, передбачених ПК України, з доходу позивача до відповідного місцевого бюджету.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України, відповідно до п. 162.1 ст. 162 якого платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Підпунктом 163.1.1. п. 163.1. ст. 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента на податок на доходи фізичних осіб є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

В даному випадку ставка зазначеного податку становить 18 % бази оподаткування (п.1 ст. 167 ПК України).

Крім того, доходи, визначені ст. 163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором (п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України).

Ставка військового збору становить 1,5 % об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ (п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України).

Враховуючи викладене, правовий статус податкового агента передбачає обов`язки нараховувати, утримувати, сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку, а також надавати податкову звітність з такого податку шляхом подання податкового розрахунку та нести відповідальність за неналежне виконання обов`язків. Податковий агент фактично прирівнюється до платника податку з доходів фізичних осіб і має права та обов`язки, встановлені законодавством для платника такого податку.

На підтвердження сплати до місцевого бюджету за місцем знаходження земельних ділянок зазначеного податку та збору відповідач надав платіжні доручення:

-№ Р00903019 від 08.09.2020 на суму 17 583,99 грн. (ПДФО), № Р00903020 від 08.09.2020 на суму 1 465,33 грн. (ВЗ) (по договору про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідченому приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 477);

-№ Р00903016 від 08.09.2020 на суму 15163,08 грн. (ПДФО), № Р00903017 від 08.09.2020 на суму 1 263,59 грн. (ВЗ) (по договору про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідченому приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 478);

-№ Р01221027 від 22.12.2020 на суму 18006,89 грн (ПДФО), № Р01221028 від 22.12.2020 на суму 1500,57 грн (ВЗ) (по договору про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідченому приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 891).

Судом також встановлено що 05 лютого 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено судовий наказ про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття, починаючи стягнення з 23.01.2019 року.

Відрахування на користь стягувача аліментів із доходу позивача, отриманого як плата за договорами емфітевзису, підтверджується платіжними дорученнями № Р00905052 від 08.09.2020; № Р01221029 від 22.12.2020.

Крім того, судом встановлено, що перед укладенням договору емфітевзису за р.№ 477, між позивачем та відповідачем було припинено договір оренди землі від 18.10.2013, об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0097, на підставі угоди про розірвання від 31.08.2020.

Оскільки, позивач отримував орендну плату від відповідача авансом за 2020-2021 роки за користування земельною ділянкою, то сторони при укладені зазначеної угоди передбачили, що орендодавець зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання даної угоди повернути (сплатити) орендареві грошові кошти у розмірі 17 792,86 грн, які були сплачені останньому орендарем в якості орендної плати за майбутні періоди (орендна плата за 2020-2021 роки). У разі наявності у орендаря грошових зобов`язань перед орендодавцем сторони погодили можливість виконання визначеного даним пунктом грошового зобов`язання орендодавця шляхом заліку однорідних зустрічних вимог.

У зв`язку з укладенням договору емфітевзису у відповідача виникли грошові зобов`язання перед орендодавцем стосовно виплати плати за емфітевзис.

Тоді сторони погодилися укласти Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.09.2020.

Відповідно до зазначеного договору відповідач є кредитором, а позивач боржником за договором оренди землі від 18.10.2013 стосовно отриманої орендної плати за 2020-2021 роки. А відповідно до договору емфітевзису відповідач є боржником, а позивач кредитором при виконанні грошового зобов`язання стосовно виплати плати за емфітевзис. Тому грошові зобов`язання за вищезазначеними договорами припинилися на суму 17792,86 грн без урахування податків.

Крім того, перед укладенням договору емфітевзису за р.№ 478, між позивачем та відповідачем було припинено договір оренди землі від 18.10.2013, об`єктом за яким є Земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0099, на підставі угоди про розірвання від 31.08.2020.

Оскільки, позивач отримував орендну плату від відповідача авансом за 2020-2021 роки за користування земельною ділянкою, то сторони при укладені зазначеної угоди передбачили, що орендодавець зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання даної угоди повернути (сплатити) орендареві грошові кошти у розмірі 17 792,86 грн, які були сплачені останньому орендарем в якості орендної плати за майбутні періоди (орендна плата за 2020-2021 роки). У разі наявності у орендаря грошових зобов`язань перед орендодавцем сторони погодили можливість виконання визначеного даним пунктом грошового зобов`язання орендодавця шляхом заліку однорідних зустрічних вимог.

У зв`язку з укладенням договору емфітевзису у відповідача виникли грошові зобов`язання перед орендодавцем стосовно виплати плати за емфітевзис.

Тоді сторони погодилися укласти Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.09.2020.

Відповідно до зазначеного договору відповідач є кредитором, а позивач боржником за договором оренди землі від 18.10.2013 стосовно отриманої орендної плати за 2020-2021 роки. А відповідно до договору емфітевзису відповідач є боржником, а позивач кредитором при виконанні грошового зобов`язання стосовно виплати плати за емфітевзис. Тому грошові зобов`язання за вищезазначеними договорами припинилися на суму 17792,86 грн без урахування податків.

Також перед укладенням договору емфітевзису за р.№ 891, між позивачем та відповідачем було припинено договір оренди землі від 23.08.2010, об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0098, на підставі угоди про розірвання від 08.12.2020.

Оскільки, позивач отримував орендну плату від відповідача авансом за 2020-2021 роки за користування земельною ділянкою, то сторони при укладені зазначеної угоди передбачили, що орендодавець зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання даної угоди повернути (сплатити) орендареві грошові кошти у розмірі 25348,00 грн, які були сплачені останньому орендарем в якості орендної плати за майбутні періоди (орендна плата за 2020-2021 роки). У разі наявності у орендаря грошових зобов`язань перед орендодавцем сторони погодили можливість виконання визначеного даним пунктом грошового зобов`язання орендодавця шляхом заліку однорідних зустрічних вимог.

У зв`язку з укладенням договору емфітевзису у відповідача виникли грошові зобов`язання перед орендодавцем стосовно виплати плати за емфітевзис.

Тоді сторони погодилися укласти Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.12.2020.

Відповідно до зазначеного договору відповідач є кредитором, а позивач боржником за договором оренди землі від 23.08.2013 стосовно отриманої орендної плати за 2021-2022 роки. А відповідно до договору емфітевзису відповідач є боржником, а позивач кредитором при виконанні грошового зобов`язання стосовно виплати плати за емфітевзис. Тому грошові зобов`язання за вищезазначеними договорами припинилися на суму 25348,00 грн без урахування податків.

Факт виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті коштів позивачу за договорами про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) підтверджується платіжними дорученнями:

-№ Р00903018 від 08.09.2020 (по договору про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідченому приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 477);

-№ Р00903015 від 08.09.2020 (по договору про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідченому приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 478);

-№ Р01221026 від 22.12.2020 (по договору про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), посвідченому приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. за р.№ 891).

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, ст. 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

З огляду на викладене, оскільки позивачем не доведено належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами наявність у відповідача заборгованості за договорами про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені витрати на оплату судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про стягнення заборгованості за договорами про право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля», місце знаходження: вул. Героя України Олексія Порошенка, 74 А смт. Крижопіль Вінницької області .

Повний текст рішення складено 30 березня 2021 року.

Суддя