ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/691/21 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Бершадська Г.В.

Суддів - Ходоровський М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року (ухвалене суддею Сташків Н.Б., повний текст якого складено 05 квітня 2021) у цивільній справі № 607/14415/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі ТОВ "Вердикт Капітал") звернулося до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі кредитний договір) від 18 вересня 2013 року у розмірі 96 234,33 грн., у тому числі: 41629,94 грн.- заборгованість за основною сумою кредиту, 12479,02 грн. - заборгованість за нарахованим відсотками, 17810,03 грн. - заборгованість зі сплати пені, 3752 грн - три відсотки річних, 9191,89 грн. інфляційні втрати, 11370,55 грн. - подвійна облікова ставка НБУ.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 18 вересня 2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Цього ж числа також було укладено додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п. 1 зазначеного додатку до договору на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум", наданої ОСОБА_1 , ПАТ "Альфа-Банк" відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Пунктом 2.1. додатку до договору передбачено, що ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 75 000 грн. Пунктом 2.2. додатку до договору передбачено, що процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 21 % річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Відповідно до п. 2.3. додатку до договору мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. ПАТ "Альфа-Банк" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти на загальну суму 75 000 грн.

21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким ПАТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи", а ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №630025648 від 18 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1

26 грудня 2018 року між TОB "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК ВЕСТА" було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ "Кредитні ініціативи" відступило ТОВ "ФК «ВЕСТА", а ТОВ "ФК "ВЕСТА" набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №630025648 від 18 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1

16 січня 2019 року між ТОВ "ФК «ВЕСТА" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ ФК "ВЕСТА" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №630025648 від 18 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Крім цього, просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 22102 грн., у тому числі: 2102 грн. судового збору та 20000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ "Вердикт Капітал" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючмсь на його незаконність.

Апелянт зазначив, що 18 вересня 2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачкою було укладено кредитний договір згідно якого товариство надало позичальнику кредитні кошти на суму 75000 грн. Відповідно до договорів про відступлення права вимоги від 21 червня 2018 року, 26 грудня 2018 року та 16 січня 2019 року до ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право вимоги за кредитними договорами укладеними ПАТ "Альфа-Банк", в тому числі і за кредитним договором укладеним 18 вересня 2013 року з ОСОБА_1 .

Вважає що відповідно до укладених угод та норм чинного законодавства товариство має право вимагати заборгованість за тілом кредиту в розмірі 41629,94 грн, заборгованість за відсотками нарахованими з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості в розмірі 12479,92 грн., заборгованість по пені в розмірі 17810,03 грн., а також пені нарахованої відповідно до статті 611 ЦК України в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 3% річних і інфляційних втрат , що передбачено частиною 2 статті 625 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що рішення суду є законним, позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження розміру заявленої заборгованості та відповідно відсутні підстави для стягнення грошових коштів нарахованих на підставі статтей 611 та 625 ЦК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справ, доводи зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 18 вересня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ Альфа-Банк на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в рамках продукту Максимум-готівка.

Цього ж числа між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем ОСОБА_1 було підписано додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Згідно з п. п. 1., 2.1., 2.2. додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підписаного сторонами, на підставі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум-готівка", наданої клієнтом, банк відкрив рахунок №№ НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком 2 роки з моменту її випуску. Ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 21% річних на торгові операції та на операції зняття коштів.

Також відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням картки "Максимум-готівка", у якій зазначено строк дії картки 2 роки з можливістю перевипуску за умови дотримання клієнтом вимог договору, максимальна сума кредиту 75000 грн., строк кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації за умови дотримання клієнтом вимог договору, сума щомісячного платежу 305 грн., строк внесення платежу до 25 числа кожного місяця.

21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" (Клієнт) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Фактор) укладено договір факторингу №1. Згідно з п. 1.1. вказаного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору.

Як слідує з додатку №1 до договору факторингу від 21 червня 2016 року, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №630025648 від 18 вересня 2013 року в розмірі 20814,97 грн ( а.с. 155-158 том 1).

26 грудня 2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" (Клієнт) та ТОВ "ФК "ВЕСТА" (Фактор) укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА.

27 грудня 2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" (Клієнт) та ТОВ "ФК "ВЕСТА" (Фактор) укладено додаткову угоду до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року. Згідно з п. 1. вказаної додаткової угоди сторони домовились п. 2.1. Розділу 2 Договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року (далі - Договір) змінити та викласти в наступній редакції: в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії. Сторони погодили, що по факту відступлення прав вимоги, Фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між Клієнтом та позичальниками, перелік яких наведений у Додатку № 1-1 до договору, в силу цього, до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, в тому числі права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Згідно додатку 1-1 до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, ТОВ "ФК "ВЕСТА" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 згідно з кредитним договором №630025648 в розмірі основної заборгованості за кредитом 20814,97 грн та за нарахованою пенею 17536,68 грн а всього 38378,65 грн. (а.с.152-154).

16 січня 2019 року між ТОВ "ФК "ВЕСТА" (Первісний Кредитор) та ТОВ "Вердикт Капітал" (Новий Кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №16-01/19/1.

17 січня 2019 року між ТОВ "ФК «ВЕСТА" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено додаткову угоду до договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року. Згідно з п. 1. вказаної додаткової угоди сторони домовились п. 2.1. Розділу 2 Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року змінити та викласти в наступній редакції: в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний Кредитор відступає Новому Кредитору належне йому право вимоги до боржників, а Новий Кредитор зобов`язується прийняти право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії, та сплатити за нього ціну права вимоги. Сторони погодили, що по факту відступлення прав вимоги, Новий Кредитор стає стороною всіх основних договорів, укладених між Первісним Кредитором та позичальниками, перелік яких наведений у Додатку № 1-1 до договору, в силу цього, до Нового Кредитора переходять всі права, які належать Первісному Кредитору за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, в тому числі, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Згідно додатку 1-1 до договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 згідно з кредитним договором №630025648 в розмірі основної заборгованості за кредитом 20814,97 грн та за нарахованою пенею 17810,03 грн а всього на 38625,00 грн. (а.с.149-151).

Згідно виконаних позивачем розрахунків заборгованості загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 вересня 2013 року станом на 12.06.2020 року становить 96 234,33 грн., з яких: 41629,94 грн. заборгованість за основною сумою кредиту, 12479,02 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (21%), 17810,03 грн. заборгованість зі сплати пені, 3752 грн. три відсотки річних, 9191,89 грн. інфляційні втрати, 11370,55 грн. подвійна облікова ставка НБУ.

В суді першої інстанції у запереченні представник позивача просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, а у разі їх доведення за пропуском строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем вимог про розмір заборгованості та відповідно відсутності підстав для стягнення нарахованих на підставі статтей 611, 625 ЦК України 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 4 ст. 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що до нього перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором, укладеним 18 вересня 2013 року між ПАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 на підставі договорів про відступлення права вимоги від 21 червня 2016 року, 26 грудня 2018 року та 16 січня 2019 року, про що зазначено у додатках до вказаних договорів. про відступлення права вимоги.

Представник відповідача у відповіді на позов та у запереченні вказував, що заявлений розмір заборгованості є недоведеним та не підтверджується відповідними доказами та розрахунками і на відсутність доказів про відступлення права вимоги за кредитним договором укладеним 18 вересня 2013 року з ОСОБА_1 до позивача (а.с. 136-137, 175-176 том 1).

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зіслався на доводи зазначені у позовній заяві та долучив додатки 1-1 до договорів про відступлення права вимоги від ПАТ Альфа-Банкдо ТОВ Вердикт Капітал від 21 червня 2016 року, 26 грудня 2018 року та 16 січня 2019 року, в яких було зазначено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 630025648 укладеним з ОСОБА_1 в розмірі основної заборгованості за кредитом 20814,97 грн та за нарахованою пенею 17810,03 грн а всього на 38625,00 грн.

В запереченні на відповідь на відзив представник відповідача заявляв про відсутність доказів про надання кредиту в розмірі 75000,00 грн, звертав увагу на строк дії платіжної картки два роки (до 2015 року) та відповідно строк кредитування, вказував на відсутність належного розрахунку заборгованості та що право вимоги повинно існувати на час відступлення права вимоги до позивача 16 січня 2019 року

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, враховуючи принцип змагальності сторін позивач за наявності заперечень відповідача повинен довести надання кредиту та з урахуванням використаних кредитних коштів розмір заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками за фактично використані кошти та пені, а також відступлення права вимоги за кредитним договором до позивача.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підстав яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання ( стаття 80 ЦПК).

Позивач на підтвердження позовних вимог надав лише договори про відступлення права вимоги до нього з додатками, які не відображають розмір фактично використаних коштів, нарахованих процентів та коштів сплачених на погашення кредиту. З них лише прослідковується, що з 21 червня 2016 року (дати першого відступлення вимоги) по 16 січня 2019 року (дати відступлення права вимоги до позивача) відповідачка кредитними коштами не користувалась, оскільки сума основного зобов`язання була незмінною 20814,97 грн. Позивач не надав доказів про випуск ним нової платіжної картки та використання відповідачкою кредитних коштів і погашення заборгованості, оскільки первинними позовними було стягнення основної заборгованості 41629,94 грн., які в уточненій позовній заяві зменшив до 20814,97 грн.

Розрахунки заборгованості, надані позивачем, стосуються нарахування 3% річних з 14 грудня 2017 року, інфляційних з червня 2017 року, відсотків 21 % з 16 січня 2019 року, подвійної облікової ставки НБУ з 12 червня 2019 року. Ці розрахунки виконані на основі розміру основної заборгованості 41629,94 грн., а в подальшому 20814,97 грн., та пені в розмірі 17810,03 грн.

Враховуючи заперечення представника відповідача та принцип змагальності сторін, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог щодо розміру заборгованості за кредитом та пенею, оскільки відсутня можливість перевірити наявність цієї заборгованості перед ПАТ Альфа-Банк.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач за наявності труднощів в отриманні доказів не заявляв клопотання про їх витребування. Позивач у зв`язку із запереченнями відповідачами щодо недоведеності розміру заборгованості не надав доказів що звертався до ПАТ Альфа-Банк про витребування виписки по рахунку відкритому відповідачці, з таким клопотанням звернувся лише після постановлення у справі рішення 30.04.2021 року.

Суми нараховані позивачем на заборгованість за основним зобов`язанням на підставі статтей 611 та 625 ЦК України, яке не підтверджене допустимими та достовірними доказами відповідно також є недоведеними.

Позивач зазначаючи в апеляційній скарзі, що кредит надавався відповідачці строком до 14.10.2015 року не надав доказів про те, що платіжна картка перевипускалась та що відповідачка нею користувалась та доказів про здійснення відповідачкою платежів після закінчення строку її дії та після відступлення права вимоги з 21 червня 2016 року і до ТОВ Вердикт Капітал, оскільки позивач вказував про заборгованість по основній сумі кредиту 41629,94 грн (а.с. 69 том 1 ) і на такий розмір кредиту нараховував проценти та інші нарахування.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволення позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" залишити без задоволення

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає як постановлена у малозначній справі.

Повний текст пос

танови складено 02 серпня 2021 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Ходоровський М.В.

Храпак Н.М.