РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/3856/20

Пров. №2/766/3805/21

15 березня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Сімірзіна П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення розміру часток у праві спільногї сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 05.03.2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити, що частки співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1 є рівними та становлять:

- по 1/7 частці квартири належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- 2/7 частки квартири належить ОСОБА_6 .

В обгрунтування позову вказала, що 21.08.2002 року сторони шляхом приватизації отримали у спільну сумісну власність квартиру, площею 81,82 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У свідоцтві про право власності щодо кожного з співвласників не зазначено розмір частки у праві власності на вказану квартиру, а вказано лише загальну площу квартири. 06.07.2011 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Другою Херсонською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за реєстровим номер 3-980, ОСОБА_6 отритмала у спадщину частку спільного сумісного майна після ОСОБА_7 та за нею зареєстровано право спільної часткової власності на вищевказану квартиру у розмірі 2/7 її частки. У неї виникло бажання розпорядитися належною їй часткою спірної квартири, однак, вона не має такої можливості у зв`язку з тим, що у спільному сумісному майні не визначена частка кожного співвласника. Оскільки вона тривалий час фактично не підтримує стосунків із відповідачами, останні відмовляються добровільно укласти договір щодо визначення часток у спільному сумісному майні, а відтак, вона змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Херсонського місього суду Херсонської області від 25.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15.02.2021 року представником відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвокатом Крижановським М.М. подано відзив на позовну заяву, у якому вказав, що визнають лише позовні вимоги позивачки викладені у другому пункті прохальної частини позовних вимог, щодо визначення часток співвласників, разом з тим, заперечують щодо покладення на них частини судових витрат позивачки на правничу допомогу. Позивачкою не надано доказів відмови чи ухилення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від укладення договору про визначення часток у спільному сумісному майні, позивачка до них не зверталася із пропозицією укладення такого договору, або прохання прибути в нотаріальну контору, не надсилала проект договору, тощо.

Ухвалою Херсонського місього суду Херсонської області від 17.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю.

Представником позивачки подано заяву про проведення розгляду справи у відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представником відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвокатом Крижановським М.М. подано заяву про розгляд справи у відсутність, просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині лише другого пункту прохальної частини позову.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомляли.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Квартира АДРЕСА_2 на праві приватної, спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом № НОМЕР_1 про право власності на житло від 21.08.2002 року виданим Фондом комунального майна м. Херсона (арк. справи 14).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №149574109 від 14.12.2018 р., право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано:

- 1/7 ОСОБА_2 ;

- 1/7 ОСОБА_3 ;

- 1/7 ОСОБА_4 ;

- 1/7 ОСОБА_1 ;

- 1/7 ОСОБА_5 ;

- 2/7 ОСОБА_6 (арк. справи 15-16).

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Судом встановлено, що частки в квартирі АДРЕСА_2 , не були визначені правовстановлюючим документом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Задовольняючи позов суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, визнання відповідачами позовних вимог, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а тому ідеальна частка кожного з співвласників була 1/7, а з урахуванням того, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 її ідеальна частка у спільному сумісному майні становить 2/7.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 25 березня 2021 року.

Керуючись ст. 1-13, 76-83, 247, 258-259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, ст. 355, 370, 372, 392, 1216, 1217, 1218, 1226, 1258, 1259 ЦК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення розміру часток у праві спільногї сумісної власності задовольнити.

Визначити, що частки співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_3 є рівними та становлять:

- по 1/7 частці квартири належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- 2/7 частки квартири належить ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус