Справа № 740/4545/20
Провадження № 2/740/209/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

учасники справи:

- представник позивача - ОСОБА_1 ,

- відповідачка ОСОБА_2 ,

- представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради - Мальована Вікторія Володимирівна,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Ніжинської міської ради (далі - Виконком) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради (далі - Служба), ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

установив:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відовідного віку на особовий рахунок дитини до її повноліття, починаючи з часу подання позову до суду.

На обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьки розлучилися і з 2017 року дитина проживала з батьком. Коли у 2019 році батько помер, то ОСОБА_4 залишився жити в будинку батька та на цей час живе з бабою ОСОБА_3 та дідом ОСОБА_8 . Відповідачка проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі в його вихованні не бере.

21 листопада 2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Виконкому розглядалося питання доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина та прийнято рішення про надання терміну для налагодження стосунків між матір`ю та дитиною. Відповідно до інформації, наданої Ніжинською гімназією № 2 від 03 січня 2020 року, відповідачка почала спілкуватися з класним керівником та цікавитись навчанням ОСОБА_4 . 23 червня 2020 року після звернення ОСОБА_4 комісією з питань захисту прав дитини Виконкому прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її сина.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09-30 год. 07 грудня 2020 року.

03 грудня 2020 року до суду надійшов відзив відповідачки на позов, в якому вона позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову.

Відзив відповідачки мотивовано тим, що між нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб 04 червня 2005 року, у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2011 році на підставі рішення суду шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син проживав з матір`ю та перебував на її утриманні, але рішенням суду визначено місце проживання дитини з батьком. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. На цей час у відповідачки є нова сім`я - чоловік і дитина, але вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, купує сину одяг та необхідні речі, слідкує за його здоров`ям. Він часто буває в неї вдома. Наданим комісією з питань захисту дитини часом для налагодження взаємин із сином вона скористалася, почала спілкуватися з класним керівником, слідкувати за навчанням ОСОБА_4 . На друге засідання комісії, на якій розглядалося питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її сина, відповідачку не впустили. При цьому у висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав, як і у доданих до позову матеріалах не міститься посилання на докази, якими комісія обґрунтовувала свій висновок та які б характеризували її як особу, яку доцільно позбавити батьківських прав.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 грудня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 14-00 год. 11 січня 2021 року.

11 січня 2021 року судове засідання відкладено на 09-30 год. 20 січня та в подальшому на 10-00 год. 18 лютого, на 14-00 год. 05 березня 2021 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому обставин. Зокрема, зазначив про ухилення відповідачи від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим і подано позов про позбавлення її батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , який сам ініціював це питання у Виконкомі. Так, у 2012 - 2013 роках до Виконкому надійшла інформація про цю сім`ю. Батьки ОСОБА_4 розлучилися у 2011 році, а в 2017 році до Виконкому звернувся його батько з питанням про визначення місця проживання дитини з ним, і на підставі рішення суду визначено місце проживання дитини з батьком. У 2019 році батько ОСОБА_4 помер і ОСОБА_4 залишився проживати з бабою. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на дитину, після смерті батька не намагалася повернути сина, не зверталася до Служби, що їй чинять опір у спілкуванні з сином. У червні 2020 року дитина сама прийшла до Служби щоб отримати висновок про позбавлення матері батьківських прав, і це особиста думка дитини, з урахуванням якої та захищаючи інтереси дитини Виконком і подав указаний позов до суду.

Представник третьої особи - Служби в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та додатково пояснив, що згідно з наявною у справі довідкою про навчання ОСОБА_4 відповідачка до 2020 року не цікавилася навчанням сина. З 2019 року мамі надавався термін для налагодження стосунків із сином, але до цього часу близьких стосунків немає, дитина ображена, і позбавлення відповідачки батьківських прав - це бажання дитини.

Третя особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та пояснила, що вона виховує ОСОБА_4 , відповідачка не допомагає сину, не відвідує його, через неї вони мають борги за комунальні послуги, їм не надають субсидій, оскільки вона не сплатила внеску як підприємець. Відповідачка жодного разу не зверталася щоб забрати сина, ніколи не надавала матеріальної допомоги та не дарувала йому подарунків.

Відповідачка в судовому засіданні визнала позов частково - у частині стягнення аліментів, заперечила проти позбавлення її батьківських прав стосовно сина. Пояснила, що причиною розірвання шлюбу було те, що її колишній чоловік ОСОБА_6 вживав наркотики. У них крім сина ОСОБА_4 народилася дочка, яка була особою з інвалідністю, і після розірвання шлюбу відповідачка з двома дітьми змушена була піти до іншого місця проживання. ОСОБА_6 не цікавився дочкою. У 2014 році дочка померла, відповідачці було важко це пережити. Тоді ОСОБА_4 забрала його баба, яка допомагала його виховувати. Відповідачка завжди хотіла спілкуватися з сином ОСОБА_4 , однак так склалися обставини, що були цьому перешкоди. За життя ОСОБА_6 перешкодав їм бачитися, а після його смерті вона не ходила до його батьків щоб побачитися з сином, бо знає, що їм це не сподобається. Чому школа надала такий висновок - незрозуміло, вона ходила до школи і цікавилась навчанням сина. Останнім часом вона спілкується з сином, востаннє він був у неї позавчора; вони зустрічаються за його бажанням, вона пропонувала йому жити з нею та її сім`єю. Надала суду фотокартки на підтвердження її зустрічей із сином, які мали місце у 2019 році. Зауважила, що їй незрозумілі причини позбавлення її батьківських прав. Від своїх батьківських обов`язків вона не ухиляється, завжди бажала і досі бажає брати участь у спілкуванні з сином та його вихованні, бажає виправлятися. Погодилася з тим, що матеріально не дуже допомагає, оскільки в неї складна фінансова ситуація і вона не має змоги надавати більше, допомагає в силу можливостей. Підприємницьку діяльність припинила рік тому. Вважає, що її вини немає. ОСОБА_4 вже втратив батька, а тому в нього залишилася вона одна як його найрідніша людина. Просила не позбавляти її батьківських прав стосовно сина.

У судовому засіданні заслухано неповнолітнього ОСОБА_4 , який не заперечив проти позбавлення його матері батьківських прав стосовно нього, пояснивши, що так йому буде краще жити, в нього буде більше грошей, а чим більше грошей - краще життя. Мати не забезпечує його грошовими коштами, тільки пенсію передає, але цього мало. На його думку, позбавлення її батьківстких прав - це лише папірець, він буде й далі з нею спілкуватися. У разі позбавлення її батьківських прав стосовно нього - його відношення до неї не зміниться. Підтвердив, що мати пропонувала йому перейти жити до неї, але він не захотів, бо в неї однокімнатна квартира, йому мало місця. З мамою в нього не дуже близькі відносини, з бабою - ближчі і їй він може розказати про свої проблеми, а мамі - ні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (1981 року народження, чоловік відповідачки) показав, що в його дружини було нелегке життя з чоловіком-наркоманом, який перешкоджав спілкуватися з сином, забороняв їй приходити до них, і ці ситуації він бачив особисто. ОСОБА_4 завжди приходив до них, інколи - щодня, залишався ночувати. У відповідачки гарна репутація, на його думку, вона гарна мама, у неї нормальне і правильне відношення до ОСОБА_4 . Дитині не вистачає фінансової допомоги, але це більше його стосується, а не відповідачки. Дружина займається ремонтом одягу, намагається заробити гроші. Вони допомагали ОСОБА_4 як могли, купували одяг, продукти харчування.

Заслухавши пояснення учасників справи, думку дитини, покази свідка, дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 4).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6).

За твердженням представника позивача, і це підтвердила відповідачка в судовому засіданні, ОСОБА_6 за свого життя ініціював питання про визначення місця проживання сина з ним, і є рішення суду, яким задоволено його позов та визначено місце проживання дитини з батьком, стягнуто з матері аліменти на утримання дитини.

Після смерті батька ОСОБА_4 проживає з бабою ОСОБА_3 та дідом ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , що підтверджується актами обстеження умов проживання від 18 грудня 2019 року та 02 червня 2020 року (а. с. 9, 10).

Відповідно до відомостей, наданих Ніжинською гімназією № 2 від 10 вересня 2019 року № 02-10/253, ОСОБА_4 є учнем 9-го класу цієї гімназії, навчання відвідує систематично, без поважних причин уроки не пропускає. Після смерті батька ОСОБА_4 залишився проживати в його родині з дідом та бабою, які здійснюють контроль за навчанням та займаються вихованням онука, утримують його матеріально. Мама останні роки не займалася вихованням та не цікавилася навчанням сина, на батьківські збори не приходила; контакту з навчальним закладом не підтримує, з класним керівником та вчителями не спілкується (а. с. 7).

Аналогічні відомості містяться й в інформації про участь матері у вихованні ОСОБА_4 , наданій Ніжинською гімназією від 03 січня 2020 року № 02-10/2, в якій також зазначено, що тільки близько двох місяців тому мати дитини - ОСОБА_2 почала спілкуватися з класним керівником у телефонному режимі з питань його навчання та успіхів (а. с. 8).

Висновком Виконкому як органу опіки та піклування від 25 червня 2020 року № 01.1-21/209, затвердженим рішенням Виконкому № 209, установлено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо її сина ОСОБА_4 . У висновку зазначено, що відповідачка участі у вихованні не бере, проживає окремо, не відвідує дитину, не цікавиться її життям та здоров`ям, після надання часу для налагодження стосунків з сином почала спілкуватися з класним керівником. При наданні висновку враховано думку дитини, яка була ініціатором отримання указаного висновку (а. с. 12, 13).

Позов також мотивовано бажанням самої дитини позбавити відповідачку батьківських прав щодо неї, а також посиланням на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з цим у п. 15 указаної постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) ЄСПЛ наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункти 57, 58).

Розглянувши спір, який виник між сторонами у справі, на підставі наявних у справі доказів та встановлених під час розгляду справи обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Позивач не надав суду доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, а також наявності вини в її діях, які були б підставою для позбавлення її батьківських прав.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків з утримання дитини факт стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання матері до надання належного утримання дитині, місце проживання якої визначено з батьком.

Також суд ураховує, що фактично мати і син спілкуються, мати має намір і бажання й надалі спілкуватися з сином, проти позбавлення батьківських прав категорично заперечила, що, на переконання суду, свідчить про наявність у неї інтересу до дитини. Окреме проживання і певні перешкоди з боку колишнього чоловіка щодо спілкування з дитиною у зв`язку з конфліктними відносинами між колишнім подружжям, а також напружені відносини з батьками колишнього чоловіка позбавило відповідачку можливості в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки, і указаних обставин під час розгляду справи не спростовано.

Заслухавши думку дитини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав матері стосовно неї може зашкодити інтересам дитини, хоч дитина на цей час не усвідомлює в достатньому обсязі правових наслідків цього з огляду на її пояснення, надані в судовому засіданні.

Ненадання відповідачкою матеріальної допомоги на утримання сина в більшому, ніж вона має змогу розмірі, не є тією виключною обставиною, яка може бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки.

Щодо висновку Виконкому як органу опіки та піклування від 25 червня 2020 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно сина, то в силу вимог ст. 19 СК України цей висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Крім цього, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, указаний висновок суд вважає недостатньо обґрунтованим, адже він не містить обставин і фактів на спростування зазначених у ньому ж відомостей про те, що відповідно до інформації про участь матері у вихованні дитини Ніжинської гімназії № 2 від 03 січня 2020 року ОСОБА_2 почала спілкуватися з класним керівником у телефонному режимі з питань навчання дитини.

При ухваленні рішення в частині вирішення позовних вимог про позбавлення батьківських прав суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17), від 12 листопада 2018 року в справі № 334/8144/17-ц (провадження № 61-43523св18), від 16 січня 2019 року в справі № 199/5032/16-ц (провадження № 61-33806св18), від 19 листопада 2019 року в справі № 564/2594/18-ц (провадження № 61-11598св19) у тотожних правовідносинах.

Щодо вирішення позову в частині вимог про стягнення аліментів слід зазначити таке.

Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Під час розгляду справи відповідачка визнала позов у частині стягнення з неї аліментів на утримання сина ОСОБА_4 і таке визнання вказаних позовних вимог не суперечать закону та не порушує прав інших осіб.

З урахуванням указаних норм матеріального права суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідачки щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 141, 142 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Виконавчого комітету Ніжинської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) аліменти на його утримання у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 25 березня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко