Провадження номер 2/741/150/21
Єдиний унікальний номер 741/1323/20
РІШЕННЯ

іменем України

25 березня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

УСТАНОВИВ:

26 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 04 серпня 2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який у подальшому 09 серпня 2012 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_2 , яка є повнолітньою та навчається на 3 курсі зі скороченим терміном навчання (2 роки) на факультеті маркетингу Київського національного економічного університету ім. Вадима Гетьмана, форма навчання денна, навчається на бюджетній основі. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Позивач самостійно не в змозі утримувати дочку, адже їй потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Позивач указує, що інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання, відсутні.

Позивач уважає, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а тому просить судовим рішенням стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2020 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що їх з відповідачем дочка ОСОБА_4 досягла повноліття, але продовжує навчання, є студенткою 3 курсу зі скороченим терміном навчання (2 роки) факультету маркетингу Київського національного економічного університету ім. Вадима Гетьмана, навчається за денною формою навчання на бюджетній основі. Дочка перебуває на утриманні позивача, адже працювати у зв`язку з навчанням не має змоги, дочка постійно потребує коштів на проїзд до місця навчання, на проживання, харчування, лікування (має проблеми із зором), підручники, одяг. Вони з дочкою винаймають квартиру в м. Києві, у якій фактично проживають. Дочка відвідує танцювальний гурток, курси англійської мови. Це все потребує значних матеріальних витрат. Тому позивач і просить судовим рішенням стягнути з відповідача аліменти в указаному в позові розмірі. Позивач визнала, що відповідачем після її звернення до суду з цим позовом у період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року надавалися грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень різними сумами на картковий рахунок дочки, тому ОСОБА_1 просить суд розцінювати кошти в розмірі 5000 грн. як аліментні виплати та урахувати їх при стягненні аліментів з відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак 06 січня 2021 року направив до суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, також просив суд розглянути можливість перераховувати аліменти на банківські реквізити дочки ОСОБА_2 та взяти до уваги, що після досягнення дочкою повноліття з його боку надавалася фінансова допомога, кошти перераховувалися на рахунок дочки. До своєї заяви відповідач додав квитанції за період з червня по грудень 2020 року про переказ коштів на картковий рахунок ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, а тому суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Третя особа у справі ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на період навчання. ОСОБА_2 пояснила, що вони з матір`ю зареєстровані в м. Носівка Чернігівської області, однак фактично проживають в найманій квартирі в м. Києві, мати сплачує орендну плату за житло. ОСОБА_2 підтвердила, що отримувала від батька кошти в розмірі 5000 грн. різними сумами за період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року, вона вважає ці кошти аліментними виплатами, а тому просить суд при винесенні рішення зарахувати їх у суму аліментів.

Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому 04 серпня 2001 року шлюбі (а. с. 3). Шлюб між ними розірвано рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2012 року (а. с. 9). Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 11).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199-201 СК України). Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 18 років (а. с. 11).

Згідно з копією довідки Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» № 1053 від 22 вересня 2020 року ОСОБА_4 є студентом першого курсу зі скороченим терміном навчання (2 роки) факультету маркетингу Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана. Денна форма навчання. Час закінчення університету 30 червня 2022 р. (а. с. 4).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а. с. 12) та копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1392 від 26 жовтня 2020 року про склад зареєстрованих (а. с. 13), та фактично проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 у найманому житлі в м. Києві, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , даними в судовому засіданні.

Отже, ОСОБА_1 є належним позивачем у цій справі.

Вирішуючи питання, чи потребує повнолітня ОСОБА_2 у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги від батька, суд ураховує денну форму навчання у вищому навчальному закладі, відсутність джерела власних доходів та робить висновок про те, що повнолітня ОСОБА_2 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача ОСОБА_3 .

Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач посилається на те, що повнолітня дочка повністю перебуває на утриманні матері. Позивач указує, що вона матеріально забезпечує проїзд дочки до місця навчання, проживання, одяг, харчування дочки. Ураховуючи це, позивач просить стягнути з відповідача аліменти, визначивши їх розмір у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Разом з тим, позивачем будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану суду не надано.

Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Судом установлено, що ОСОБА_2 , яка є повнолітньою і продовжує навчання у вищому навчальному закладі, перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 , адже вона не має можливості працевлаштуватися та отримувати дохід самостійно, оскільки навчається за денною формою навчання. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача, третьої особи, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження свого стану здоров`я, матеріального становища, не вказав обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у розмірі, про який просить позивач. У направленій до суду заяві фактично не заперечував проти стягнення з нього аліментів та не відмовлявся їх сплачувати.

Однак, відповідач просив при стягненні аліментів урахувати кошти, які він добровільно перераховував на картковий рахунок дочки, перерахування підтвердив такими платіжними дорученнями (а. с. 35, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43):

- платіжне доручення АТ «КредоБанк» № 353440 від 31 серпня 2020 року на суму 1000 грн., призначення платежу: переказ на рахунок;

- платіжне доручення АТ «КредоБанк» № 392127 від 16 вересня 2020 року на суму 1000 грн., призначення платежу: переказ на рахунок;

- платіжне доручення АТ «КредоБанк» № 432740 від 02 жовтня 2020 року на суму 1000 грн., призначення платежу: переказ на рахунок;

- платіжне доручення АТ «КредоБанк» № 468037 від 16 жовтня 2020 року на суму 1000 грн., призначення платежу: переказ на рахунок;

- платіжне доручення АТ «КредоБанк» № 506432 від 30 жовтня 2020 року на суму 1000 грн., призначення платежу: переказ на рахунок;

- платіжне доручення АТ «КредоБанк» № 546018 від 13 листопада 2020 року на суму 1000 грн., призначення платежу: переказ на рахунок;

- платіжне доручення АТ «КредоБанк» № 654709 від 18 грудня 2020 року на суму 2000 грн., призначення платежу: переказ на рахунок;

- платіжне доручення АТ «КредоБанк» № 599525 від 01 грудня 2020 року на суму 1000 грн., призначення платежу: переказ на рахунок.

Інші відомості про платіжні операції, додані відповідачем до заяви (а. с. 32, 33, 34, 36), суд не приймає як докази, оскільки вони не містять ніяких відомостей про відправника та отримувача коштів, крім зазначення рахунку, з якого відправлені кошти. Суд не вправі та не зобов`язаний перевіряти, кому належать ті чи інші банківські реквізити чи номери карткових рахунків.

Що ж до перерахування коштів за вищевказаними платіжними дорученнями, то суд бере до уваги тільки кошти, перераховані ОСОБА_3 на картку дочки ОСОБА_2 у період із дня подання позивачем позову, тобто з 26 жовтня 2020 року. Так, позивач та третя особа у справі не заперечували та підтвердили, що в період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року відповідач перерахував грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень різними сумами на картковий рахунок дочки ОСОБА_2 . Попри те, що в призначенні платежу в платіжних дорученнях, поданих відповідачем до суду, не зазначено, що це аліменти, позивач у судовому засіданні просила суд розцінювати їх як аліментні виплати та зарахувати суму в розмірі 5000 грн. у рахунок сплати аліментів.

Отже, судом встановлені обставини, що дають підстави для часткового задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів за цим судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання.

Зважаючи на те, що згідно з довідкою про навчання повнолітня ОСОБА_2 закінчує навчання 30 червня 2022 року, тобто ще до досягнення нею 23 років, аліменти за цим судовим рішенням можуть бути стягнуті тільки до 30 червня 2022 року.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує матеріальний стан повнолітньої дитини, потреби повнолітньої дитини, пов`язані з навчанням. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, суд уважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року.

Суд уважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та витратам, пов`язаним із навчанням.

Ураховуючи, що термін навчання закінчується 30 червня 2022 року, позовні вимоги в частині стягнення аліментів після припинення навчання до досягнення 23-річного віку задоволенню не підлягають.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 у період з 26 жовтня 2020 року, тобто з дня пред`явлення позову, у добровільному порядку перерахував на рахунок дочки ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 5000 грн. у рахунок сплати аліментів, що визнала позивач, суд уважає, що грошова сума в розмірі 5000,00 гривень сплачена ОСОБА_3 у період з 26 жовтня 2020 року підлягає зарахуванню в рахунок сплати аліментів.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись п. п. 15, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 26 жовтня 2020 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року.

У рахунок сплати аліментів ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 26 жовтня 2020 року зарахувати сплачену ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 березня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина