ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/1773/20
Провадження № 22-ц/4820/910/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: учасника справи та представника учасника справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/1773/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_3 , на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2021 року (суддя Зеленська В. І.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та його представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначала, що 06.02.2010 між нею та відповідачем був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2018 шлюб між сторонами було розірвано.

З липня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо, а дитина залишилась проживати з позивачем в м. Києві.

Посилається на те, що вона забезпечує дочці гідні умови проживання, навчання у Предславинській гімназії № 56, всестороннього розвитку та позашкільного навчання. Дитина зростає у гармонійній атмосфері, відвідує заняття у дитячій музичній школі, займається у ансамблі танцю «Лілея» Палацу Дітей та юнацтва Печерського району м. Києва.

При цьому, відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не приймає участі у її вихованні, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя.

Позивач вважає, що повна відсутність відповідача у житті дитини та свідоме ухилення від виконання покладених законом на відповідача батьківських обов`язків є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_4 .

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2020 залучено до участі у справі на виконання своїх повноважень відповідно до ч. 6 ст. 56 ЦПК України Орган опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації Хмельницької області для подання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав відповідача.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом було неповно досліджено обставини справи та докази надані позивачем, а саме пояснення ОСОБА_1 , листи директора дитячої музичної школи № 10, в.о. директора Предславинської гімназії № 56 про те, що відповідач не виконує батьківські обов`язки. Зазначає, що відповідачем було подано заяву до Служби у справах дітей про встановлення графіку побачень з дитиною, однак дане звернення відбулось вже після відкриття провадження у справі про позбавлення батьківських прав, а тому даний доказ не повинен був братись до уваги судом. Вважає, що наведені в мотивувальній частині рішення посилання на характеристики з місця роботи та місця проживання не мають жодного відношення до предмета спору. Апелянт вказує, що судом не було досліджено факт позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його доньки від першого шлюбу. Крім того, як зазначає апелянт, судом було безпідставно не взято до уваги висновки психо-діагностичної бесіди з ОСОБА_4 .

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 . Вважає, що рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2021 року відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, а тому підстав для його скасування немає.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі, яка розглядається в порядку господарського судочинства № 910/4756/21 у Господарському суду м. Києва, 26.07.2021 о 12.00. Враховуючи, що вимогами цивільного процесуального законодавства встановлені строки розгляду справи в апеляційній інстанції - 60 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження і клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи надійшло поза межами цього строку, його попередню неявку в судове засідання 14.06.2021 у зв`язку з його участю у невідкладних слідчих діях, а також реалізацію позивачем через свого представника права на викладення своїх аргументів у апеляційній скарзі, колегія суддів поважності причин неявки в судове засідання не встановила, і, відповідно, підстав для відкладення розгляду справи та вважала за можливе слухати справу за відсутності позивача та його представника. При цьому, колегія суддів виходила з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи або його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 82), який рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року розірвано (а.с. 17 т. 1).

Сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18 т. 1).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с. 11-14 т. 1).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 21 серпня 2020 року, малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 . Квартира розташована на 13-му поверсі 22-х поверхового будинку; простора та затишна, облаштована меблями і побутовою технікою, складається з трьох кімнат. Квартира знаходиться в гарному санітарно-гігієнічному стані. В спальній кімнаті, що використовується як дитяча, знаходиться двоспальне ліжко, приліжкові тумбочки, дитяче ліжко, дитяча парта зі стільцем, іграшки, шафа-купе, комод, музичний інструмент, комод. Кімната світла, простора, на підлозі килим. За місцем проведення обстеження створено належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини (а.с. 38 т. 1).

Зі слів викладача з класу фортепіано, директор КМНЗ «Дитяча музична школа № 10» Печерської районної в місті Києві державної адміністрації листом № 53 від 27.07.2020 на запит адвоката повідомив, що ОСОБА_2 свою доньку ОСОБА_4 до музичної школи не приводить і не забирає, навчанням своєї доньки не цікавиться, з викладачем не спілкується жодним способом, не відвідав жодного заходу за участю доньки ОСОБА_4 (а.с. 19 т. 1).

В.о. директора Предславинської гімназії № 56 Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації листом № 47 від 30.07.2020 повідомив, що зі слів класного керівника 2-А класу за час навчання з 01 вересня 2018 р вона ні разу не бачила батька ОСОБА_4 . Він не приводив і не забирав дочку зі школи, не цікавився її навчанням і не відвідував шкільних заходів з участю ОСОБА_4 (а.с. 21 т. 1).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та постійно проживає по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Ганнопільської сільської ради Славутського району (а.с. 32 т. 1), копією паспорта НОМЕР_1 , виданого Славутським РВ УМВС України в Хмельницькій області 05 січня 2007 року, конвертом про відправлення судової повістки та трекінгом Укрпошти про вручення йому особисто судової повістки (а.с.15-16 т. 1).

Згідно з довідкою від 21.09.2020 № 291.1-3522/20, яка видана Шевченківською районною філією Київського міського центру зайнятості, ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в центрі зайнятості з 13.04.2020 (а.с. 88 т. 1).

21.09.2020 ОСОБА_2 звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про встановлення порядку побачень з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2018 р ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої в іншому шлюбі (а.с. 24-25 т. 1).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, заперечень відповідача щодо позбавлення його батьківських прав, відсутності винної поведінки відповідача, та врахував висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року).

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про винну та свідому поведінку відповідача ОСОБА_2 щодо ухилення від участі у вихованні доньки, про умисне і свідоме нехтування обов`язками батька, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для позбавлення його батьківських прав.

Батько дитини бажає спілкуватися з донькою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

Крім того, суд взяв до уваги висновок Органу опіки та піклування Славутської райдержадміністрації від 23.12.2020, з якого вбачається, що орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 . При цьому органом опіки і піклування не виявлено умисної поведінки батька щодо невиконання ним батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: батьківського піклування та батьківської турботи до дитини не виявляє, станом здоров`я дитини не піклується, фізичний та моральний розвиток дитини не підтримує, необхідних умов для навчання та проживання дитині не забезпечує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її навчання у школі, музичній школі, занять дитини у ансамблі танцю, є безпідставними, оскільки судами не встановлено винної поведінки відповідача.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на необґрунтованість та необ`єктивність висновку органу опіки та піклування, оскільки він має рекомендаційний характер і оцінювався судом першої інстанції в сукупності з іншими доказами відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України.

Також доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції наявної заборгованості за аліментами суд не бере до уваги, оскільки наявність заборгованості не є підставою для позбавлення особи батьківських прав.

Разом з тим, зайвим є посилання суду при ухваленні рішення на обставини щодо умов шлюбного договору, щодо майна набутого сторонами у шлюбі, відчуження певного майна, реєстрація права власності на нерухоме та рухоме майно, про що позивач зазначає в апеляційній скарзі, проте, це не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 липня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай