Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1528/20
Провадження № 2/382/258/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Шульга Н.С.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обгрунтувала наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді ј частини житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги майна померлого є його діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також дружина - ОСОБА_5 . В передбачений законодавством термін ОСОБА_5 звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. Свідоцтво про право на спадщину на ј частину вищевказаного будинку після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_5 за час свого життя не отримала. За приписами інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідно ч. 5ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5 . Після смерті останньої залишилося спадкове майно, на яке відповідно до ст. 1261 ЦК України вона та відповідачі мають право як спадкоємці першої черги за законом. В передбачений законодавством термін сторони звернулися до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявами про прийняття спадщини за законом. В подальшому між сторонами був укладений договір про перерозподіл спадкового майна, згідно якого спадкоємицею належних померлій частин житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 є саме вона - позивачка по справі. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті батька й матері, вона не може, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок було виготовлено та видано вже після смерті ОСОБА_4 . Згідно із п. 4.15. розділу 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за Х«282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки реєстрації у відповідних органах. Пунктом 1 глави 8 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що «…. нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження…» При цьому, видача свідоцтва про право власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_4 після його смерті, тобто тоді коли його цивільна правоздатність була припинена, не може слугувати підставою для висновку про те, що вказане нерухоме майно не належало спадкодавцю. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності, зокрема на час завершення будівництва житлового будинку в 1979 році. Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, пунктом 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 19 січня 1976 року № 1/5, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. З виписки погосподарської книги виконкому Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області вбачається, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_4 ), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 облікувався за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Отже, право власності ОСОБА_4 на спірний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі. Просила визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 11 січня 2021 р. відкрито провадження у справі.

В підготовче засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі в підготовче засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами, в котрих просили розглянути справу у їх відсутності, позов визнали.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши процесуальні наслідки визнання позову, ураховуючи, що відповідачі позов визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Так, обставини, зазначені позивачкою підтверджуються копією спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 , (а.с. 36-220) та копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 , (а.с. 227-246).

Ураховуючи, що в силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 200, 206 ЦПК України, ст.ст. 321, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 23 березня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.