Справа № 139/254/21
Провадження № 2/139/72/21
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

23 березня 2021 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до територіальної громади с. Плоске в особі Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

Представник позивача адвокат Гримайло Катерина Леонідівна 22 березня 2020 року звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 з вимогами про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом:

-після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку розміром 2,2875 га, що розташована на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області;

-після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) розміром 2,73 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

При цьому у позові стверджується, що через нотаріальну контору ОСОБА_1 не може оформити спадкові права, оскільки за невідомих обставин втрачені правовстановлюючі документи на спадкове право та спадкове майно, а дублікат не може бути виданий.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що у відповідності до правил ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Пункт 5 ч. 2 ст. 175 ЦПК України зобов`язує позивача викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги і зазначити докази, що підтверджують вказані обставини. Позивач не виконав цю вимогу процесуального законодавства.

1. Так, заявляючи в позові, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , позивач не зазначила доказів, якими стверджуються такі факти.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України такими доказами можуть бути або факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, або подача до нотаріуса заяви про прийняття спадщини впродовж шести місяців з моменту відкриття спадщини. У позові зазначено, що ОСОБА_1 «спадщину прийняла…, проживаючи разом з померлим за однією адресою». В той же час, до позовної заяви додано довідку Степанківської сільської ради № 40 від 10.02.2017, відповідно до якої, на день смерті ОСОБА_3 з ним ніхто не проживав і не був зареєстрований.

2. Заявляючи вимогу про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку після смерті баби ОСОБА_2 , позивач не виклала обставини, якими обґрунтовується така вимога і не зазначила докази, що підтверджують такі обставини.

Зокрема, в самому тексті повної заяви позивач зазначає, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_3 . І таке твердження ствердила відповідною довідкою Степанківської сільської ради № 41 від 10.02.2017.

Стверджуючи в позові, що за оформленням спадщини після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 зверталася до нотаріуса, і той відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, представник позивача не зазначила в позовній заяві, чим стверджується така обставина. Зокрема, до позову додана постанова нотаріуса № 85 від 05.05.2020 щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після смерті батька, а не на земельну ділянку після смерті баби.

3. Вважаю також за доцільне роз`яснити наступне:

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Зазначене також знайшло підтвердження і у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

У позовній заяві представник позивача зазначила, що Державний акт на право власності на землю представити не має можливості, оскільки він не зберігся. Одночасно до суду надано ксерокопію цього акта.

У випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуто право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, втрачений і видача його дублікату не передбачена діючим законодавством, реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми пунктів 53 і 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (Методичні рекомендації Нотаріальної палати України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, при дотриманні зазначених вище умов, передбачених Порядком № 1127, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину на підставі архівної копії державного акту, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

4. До матеріалів позовної заяви додано клопотання про витребування доказів від державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори, зокрема, спадкових справ до майна померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, ні до позовної заяви, ні до цього клопотання не додано доказів наявності в цій ДНК таких спадкових справ. Такими доказами, зокрема, можуть бути інформаційні довідки зі Спадкового реєстру по спадкових справах.

Нормами цивільного процесуального законодавства (ч. 7 ст. 81 ЦПК України) суду заборонено збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

5. Крім того, п. 8ч. 2 ст. 175 ЦПК України зобов`язує позивача зазначити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Частиною 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5 ст. 95 ЦПК України) .

Представник позивача не дотримала зазначених вимог ЦПК України, подавши суду непосвідченні належним чином ксерокопії всіх документів.

6. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Пунктом 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про визнання права власності на майно (вартість майна). Відповідна позовна заява має майновий характер, і розмір ставки судового збору за її подання визначається згідно з підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати).

Пункт 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зобов`язує зазначити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Пунктом 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна. Зазначивши ціну позову 118352гривні 22 копійки, представник позивача не обґрунтувала її належними доказами, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 175 ЦПК України.Зокрема, відсутня нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0018.

7. Варто також звернути увагу, що цивільним процесуальним законодавством саме позивачу надано право визначати відповідача за своїм спором.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України, відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Зазначивши відповідачем Плосківську сільську раду Мурованокуриловецького району, позивач та її представник не врахували, що:

- 19 липня 2020 року набрала чинності постанова Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 17 липня 2020 року, відповідно до якої утворено Могилів-Подільський район, до складу якого входить, в тому числі, Мурованокуриловецька селищна рада, а Мурованокуриловецький район ліквідовано;

- рішенням № 6 2 сесії 8 скликання Мурованокуриловецької селищної ради від 18 грудня 2020 року реорганізовано сільські ради шляхом приєднання до Мурованокуриловецької селищної ради (с. Плоске до селищної ради не ввійшло).

За таких обставин, неможливий подальший рух позовної заяви. Позивачу слід надати термін для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади с. Плоске в особі Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви терміном у десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Якщо позивач усуне всі недоліки, вказані у цій ухвалі, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повернеться позивачеві. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ___________