Справа № 310/1879/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23 липня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми богу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми богу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2014 року по справі № 310/5140/14-ц з відповідача на її користь було стягнуто безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 1 579 800,57 грн., проценти в розмірі 443 807,21 грн., а всього 2 023 607,78 грн., та судовий збір в розмірі 3 654 грн. Апеляційним судом Запорізької області 31 березня 2015 року ухвалено рішення, яким вказане рішення скасовано в частині стягнення процентів у сумі 443 807,21 грн. та виключено з резолютивної частини формулювання «всього 2 023 607,78 грн.». 01 квітня 2019 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних з невиплаченої суми боргу в розмірі 113 457 грн., інфляційних витрат в розмірі 642 770 грн., а всього 756 227 грн., а також судового збору в сумі 8 810 грн. Станом на 01 квітня 2018 року і до часу звернення з даним позовом до суду відповідач не сплатив позивачці основну суму боргу в сумі 859 500,34 грн., інфляційні витрати та 3% річних всього на суму 756 227 грн., а також судовий збір в сумі 8 810 грн. Від суми основного боргу, який складає 859 500,34 грн. за період з 01 квітня 2018 року по 01 лютого 2021 року компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати згідно з індексами інфляції складає 176 197,52 грн.; 3% річних за період з 01 квітня 2018 року по 28 лютого 2021 року (за 1 065 днів) складає 75 060,16 грн. Від суми боргу, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 рішенням суду від 01 квітня 2019 року, який складає 765 037 грн. за період з 01 травня 2019 року по 01 лютого 2021 року, компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати згідно з індексами інфляції складає 80 328,88 грн.; 3% річних за період з 01 травня 2019 року по 28 лютого 2021 року (670 днів) складає 42 031,13 грн. Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь3% річних з невиплаченої суми боргу 122 360,01 грн., інфляційні витрати в сумі 251 257,68 грн., а всього стягнути 373 617,69 грн., а також судові витрати.

Позивачка в судове засідання не з`явилась.

Представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2014 року по справі № 310/5140/14-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 1 579 800,57 грн., проценти в розмірі 443 807,21 грн., а всього 2 023 607,78 грн., та судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Апеляційним судом Запорізької області 31 березня 2015 року ухвалено рішення, яким вказане рішення скасовано в частині стягнення процентів у сумі 443 807,21 грн. та виключено з резолютивної частини формулювання «всього 2 023 607,78 грн.».

01 квітня 2019 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних з невиплаченої суми боргу в розмірі 113 457 грн., інфляційних витрат в розмірі 642 770 грн., всього 756 227 грн., а також судового збору в сумі 8 810 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Станом на 01 квітня 2018 року основна сума боргу ОСОБА_2 , яка належала до сплати ОСОБА_1 складає 859 500,34 грн.

Розмір 3% річних з вказаної невиплаченої суми боргу за період з 01 квітня 2018 року по 28 лютого 2021 року (1 065 днів) складає 75 060,16 грн., інфляційних втрат за період з 01 квітня 2018 року по 01 лютого 2021 року - 176 197,52 грн.

Сума боргу, стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 рішенням суду від 01 квітня 2019 року складає 765 037 грн., на даний час боржником не виплачена.

Розмір 3% річних з вказаної невиплаченої суми боргу за період з 01 травня 2019 року по 28 лютого 2021 року (670 днів) складає 42 031,13 грн., інфляційних втрат за період з 01 травня 2019 року по 01 лютого 2021 року - 80 328,88 грн.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідач не надав суду доказів, які б спростували наведені позивачкою обставини, та підтвердили б сплату заборгованості, то позивачкою з невиплаченої суми боргу правомірно нараховано 3% річних в сумі 122 360,01 грн. та інфляційні витрати в сумі 251 257,68 грн.

У відповідності з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в розмірі 3 736,18 грн., що підтверджується квитанцією № 54655932 від 05 березня 2021 року.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати в розмірі 3 736,18 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми богу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) три проценти річних з невиплаченої суми боргу 122 360,01 грн., інфляційні витрати в сумі 251 257,68 грн., а всього стягнути 373 617 (триста сімдесят три тисячі шістсот сімнадцять) грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 3 736 (три тисячі сімсот тридцять шість) грн. 18 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 липня 2021 року.

Суддя О. М. Вірченко