РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Білої А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ганзен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» про припинення зобов`язання неможливістю його виконання у зв`язку обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає та про припинення зловживання правом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» про припинення зобов`язання неможливістю його виконання у зв`язку обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає та про припинення зловживання правом, посилаючись на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Вказаний будинок обладнано внутрішньобуднковою системою опалення, що під`єднана до розподільчої теплової мережі Міського комунального підприємства «Херсонтегілоенерго», яке є теплогенеруючою, теплопостачальною та теплосервісною організацією для мешканців цього будинку. З жовтня 2009 року в квартирі позивача відсутня система опалення , у зв`язку із повним фізичним її зносом, в квартирі позивача відсутні тепловіддавальні поверхні (радіатори та трубопроводи системи опалення). 26.07.2019 року Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону № 2189, своїм наказом № 169 затвердило новий Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води та скасувало попередній Порядок № 4, порушенням якого суди всіх існуючих в Україні інстанцій своїми рішеннями у справі № 668/14982/14-ц вмотивували пожиттєвий обов`язок позивача сплачувати повну вартість неотримуваних послуг з централізованого опалення без договору, тобто, без жодних зобов`язань збоку їх виконавця. П. 3 Прикінцевих положень Закону № 2189 встановлює, що Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. З наведеного слідує, що встановлена та закріплена судовим рішенням у справі № 668/14982/14-ц умова про недоцільність оформлення договірних відносин між позивачем та відповідачем обумовлює відсутність після 01.05.2019 року будь-яких їх взаємних зобов`язань з приводу послуг з централізованого опалення. В абз. 3 п. 14 Правил № 830 встановлено, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України від 09.11.2017р. №2189-VIІ «Про житлово-комунальні послуги» не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) в такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Отже, з огляду на те, що на день набрання чинності Законом №2189 факт відокремлення квартири позивача від мережі централізованого опалення встановлений рішенням суду у справі № 668/14982/14-ц, її повторне відключення згідно з Порядком № 169 не потрібне. Таким чином, проведені відповідачем після 01.05.2019р. нарахування на особовий рахунок позивача № НОМЕР_1 є незаконними, а стягнення в рахунок створеного таким чином боргу коштів монетизованої пільги позивача з рахунку Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» - безпідставними. 28.05.2020 року позивач звернувся до відповідача з нагадуванням про відсутність у нього фактичної можливості отримувати його послуги та з проханням поінформувати про стягнуті в їх оплату кошти шляхом надання виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Листом від 22.07.2020 року № 871-03-07 відповідач надав позивачу роздруківку нарахувань та оплат за період з травня 2018р. по червень 2020р. за його особовим рахунком, де незаконні маніпуляції з нарахуваннями на особовому рахунку позивача призвели до того, що попри отримання плати за ненадані послуги за повним тарифом та повне погашення зобов`язання, що виникло внаслідок судового рішення. Відповідач додатково намагався та частково стягнув в рахунок вигаданого ним боргу в сумі 6 628,58 грн у незаконний спосіб 3890,48грн. монетизованої пільги позивача. У зв`язку із чим просить визнати відсутність у Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» з 01.05.2019 права на нарахування на особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та стягнення на свою користь коштів за комунальну послугу з постачання теплової енергії до моменту забезпечення технічної можливості її отримання у визначеному законом порядку; дії Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» з нарахування на особовий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та стягнення на свою користь: боргу станом на 28.08.2018 року в сумі 12 884.62 гри - зловживанням правом; оплати за послуги з постачання теплової енергії після 01.05.2019 - порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; зобов`язати Міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго»: припинити дії із зловживання правом та з нарахування на особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та стягнення на свою користь коштів за комунальну послугу з постачання теплової енергії до моменту забезпечення належною особою технічної можливості їх отримання позивачем у визначеному законом порядку; повернути ОСОБА_1 незаконно отримані внаслідок зловживання правом та порушення умов, визначених змістом зобов`язання про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії кошти в сумі: 3890,48 грн., що були стягнуті в рахунок неіснуючого боргу; 7698.62 грн, що були стягнуті за фактично неотриману ОСОБА_1 комунальну послугу з постачання теплової енергії; припинити зобов`язання ОСОБА_1 та Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» з приводу надання комунальної послуги з постачання теплової енергії неможливістю їх належного виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

06.10.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої вказав, що згідно із рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20.10.2009 року № 628 «Про визначення виконавця послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, затвердження Положення про розмежування зон експлуатаційної відповідальності та типового договору про розмежування зон експлуатаційної відповідальності», в частині рішення «Вирішив» зазначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення мікрорайонів: «Шуменський», «Житлоселище», «Корабел», «Другий Таврійський», в центрі міста с Міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго». Статутом Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго», а саме п. 2.2.1 Метою та напрямком діяльності підприємства є виробництво, транспортування і постачання теплової енергії. Багатоквартирний будинок, де мешкає позивач, приєднаний до централізованої мережі теплопостачання, МКІІ «Херсонтеплоенерго» є виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії. Окрім того слід зазначити, що вказаний будинок обладнаний приладом обліку теплової енергії з 01.08.2018р., та на опалювальну площу квартири позивача відбувається розподіл теплової енергії. Оскільки споживачі будинку позивача не визначились з моделлю організації договірних відносин, на мешканців будинку АДРЕСА_2 , в тому числі і на позивача, поширюються попередні договірні відносини. В зв`язку з цим, до вирішення питання моделі укладення договору є діючими «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з нейтралізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджені постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р. тобто спірні правовідносини що виникли мають регулюватись цими Правилами, а не новими (затвердженими постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 р.), на які посилається позивач. Також недоречним є посилання позивача на те, що він не є отримувачем послуги внаслідок того, що на дату набрання чинності Закону № 2189 спірна квартира відокремлена від мереж ЦО.

Вказав, що Верховний суд України у своїй постанові по справі № 668/14982/14-ц зазначив, що судом установлено, що централізоване опалення підведено до стояка у межах квартири, власником якої є ОСОБА_1 , і це свідчить про отримання ним житлово-комунальних послуг, які надає МКП «Херсонтеплоенерго», а відключення споживача від мереж централізованого опалення здійснюється на підставі його заяви у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання», однак рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування у спірних правовідносинах відсутнє. Тобто в судовому порядку було встановлено незаконність відключення позивача від мереж централізованого опалення. Окрім того, листом від 08.09.2016р. МКП «Херсонтеплоенерго» надавало позивачу роз`яснення, що необхідності йому разом з КП «Центр» відновлення системи централізованого опалення в належній йому квартирі. Листом від 04.07.2018р. позивачу повторно наголошувалось на необхідності виконати підключення квартири до системи ЦО будинку. Також, 05.08.2020р. позивачу надано припис про встановлення, спільно з КП «Центр», радіаторів централізованого опалення, як це передбачено проектним рішенням житлового будинку.

Також вказує, що жодних дій по примусовому стягненню заборгованості МКП «Херсонтеплоенерго» не проводив, виконавчий лист по справі № 668/14982/14-ц, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до виконавчих служб не пред`являвся. Самостійно позивач жодних платежів по своєму особовому рахунку не проводив, проте у відповідності до Порядку надання пільг на оплату житлово- комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі затвердженому постановою КМУ від 17.04.2019 р., з листопада 2019 року по особовому рахунку позивача здійснюється перерахунок пільг у безготівковій формі з відповідного рахунку АТ «Ощадбанк». Вказані кошти перераховуються Мінсоцполітикою із державного бюджету, як соціальна пільга, яка гарантується державою. Актами перевірки технічного стану системи опалення квартири АДРЕСА_1 по Комбайновому провулку від 05.09.2016р. та 07.07.2020р. встановлено підведення стояків в межах квартири. Так, відповідно висновкам Верховного Суду України по справі № 6-1192 цс 15 підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг. У зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

13.11.2020 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просив уточнити п.3.2 прохальної частини позовних вимог, а саме просив повернути ОСОБА_1 незаконно отримані внаслідок зловживання правом та порушення умов, визначених змістом зобов`язання про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії кошти в сумі: 6256,04грн., що були безпідставно стягнуті в рахунок виконання судового рішення; 3077,23грн., що були стягнути за фактично неотриману ОСОБА_1 комунальну послугу з постачання теплової енергії.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2020 року прийнято до спільного розгляду заяву ОСОБА_1 від 13.11.2020 року про збільшення позовних вимог в частині вимог п.3.2 прохальної частини позовної заяви та заяву від 24.11.2020 року про часткову зміну підстав позовних вимог в частині вимог п.3.2 прохальної частини позовної заяви за цивільною справою № 766/13498/20 за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» про припинення зобов`язання неможливістю його виконання у зв`язку обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає та про припинення зловживання правом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Виконавчим комітетом Херсонської міської ради від 20.10.2009 року № 628 «Про визначення виконавця послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, затвердження Положення про розмежування зон експлуатаційної відповідальності та типового договору про розмежування зон експлуатаційної відповідальності», в частині рішення «Вирішив» зазначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення мікрорайонів: «Шуменський», «Житлоселище», «Корабел», «Другий Таврійський», в центрі міста с Міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго».

Відповідно до довідки МКП «Херсонтеплоенерго» №35/105 від 05.10.2020р. зазначено, що згідно дислокації об`єкта теплопостачання, послуги по теплозабезпечення жилого будинку АДРЕСА_2 надає МКП «Херсонтеплоенерго» в період з 01.10.2001 року до теперішнього часу, що також встановлено Постановою Верховного суду №668/14982/14-ц від 28.01.2019 року.

Письмовий договір між позивачем та відповідачем на постачання теплової енергії відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не укладався, а послуга оплачувалася на підставі виставлених відповідачем рахунків.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, якою затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вказано, що цими Правилами регулюються відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Відповідно до п. 24 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а згідно п. 25 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 року за №1478/11758 затверджено Порядок, яким визначається процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ІДО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг централізованого опалення і гарячого водопостачання.

Відповідно до п. 1.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань шодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Засідання постійно діючої міжвідомчої комісії відбуваються у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Відповідно до п. 2.1 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

Відповідно до п. 2.2.1 Порядку при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Згідно п. 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Згідно п. 2.7 Порядку після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Відповідно до актів про перевірку технічного стану системи опалення позивачем було проведено відключення квартири від централізованого опалення, яке відповідно до зазначених відповідачем підзаконних актів кваліфікується як самовільне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

В силу ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» питання надання житлово-комунальних послуг регулюються договором та законодавством.

Пунктом 1 ч. 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За положеннями ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За такого відсутність укладеного сторонами договору про надання житлово- комунальних послуг не звільняє відповідача від виконання такого обов`язку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також, із наданої виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з централізованого постачання теплової енергії для опалення.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до пунктів 24, 25, 26 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 р. № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 р. № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 р. № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4).

Таким чином, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення за умов відключення будинку в цілому, погодженого усіма співвласниками, на підставі рішення міжвідомчої комісії, розробленого уповноваженими організаціями проекту, погодженого із постачальниками послуг.

Матеріали справи не містять доказів дотримання ОСОБА_1 вимог Правил та Порядку, зокрема, отримання ним до початку робіт із влаштування автономної системи опалення квартири відповідної проектної документації, її затвердження, складання акту про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, складеного за участю виконавця послуг з центрального опалення, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання позивачу послуг з постачання тепла у встановленому нормативними актами порядку.

Таким чином, проведення позивачем будь-яких робіт із відключення квартири від централізованого опалення є самовільним. Ця обставина встановлена в Постанові Верховного суду №668/14982/14-ц від 28.01.2019 року, залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 по даній справі.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові 26 вересня 2012 р. у справі № 6-95цс12.

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1192цс15 зазначено, що «підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КП «Ізмаїлтеплокомуненерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання».

Таким чином, суд виходить із того, що продовження нарахування плати за послугу з централізованого теплопостачання позивачу відповідає чинному законодавству, теплопостачальна організація виконала свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а споживач зобов`язаний оплатити надані послуги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів відключення від мереж централізованого опалення, а саме відповідної проектної документації, її затвердження, складання акту про відключення будинку чи квартири від мереж ЦО і ГВП, звернення позивача до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживача від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, а тому не є підставою для звільнення позивача від оплати за послуги теплопостачання, згідно п.5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, також не надано жодних обґрунтованих підстав для не проведення нарахувань у МКП «Херсонтеплоенерго» та відповідно причин для припинення зобов`язань між позивачем та відповідачем з приводу надання комунальної послуги не має, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись Закону України «Про житлово комунальні послуги», ст. 16, 322 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 355 ЦПК України, суд-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» про припинення зобов`язання неможливістю його виконання у зв`язку обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає та про припинення зловживання правом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення складено 25.03.2021 року.