Справа № 505/2264/17
Провадження № 2/505/81/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2021 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі:

головуючої судді - Павловської Г.В.

при секретарі Шевчук С.В.

за участі сторін:

представника позивача адвоката Осокіна С.Ю.

представника відповідача АТ «Українська залізниця» - Саджинський Н.Я.

у відсутності позивача ОСОБА_1 ,

у відсутності відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця», в особі філії «Пасажирська компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Осокіна С.Ю. звернулась до суду з даним позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з останніх матеріальну шкоду у розмірі 462 647 грн., моральну шкоду у сумі 10 000 грн., а також стягнути витрати на правову допомогу.

У підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що біля 21 години 30 хвилин, 15 червня 2007 року на залізничній станції Чубівка Одеської залізниці, неподалік с.Чубівка Котовського району Одеської області відповідач ОСОБА_2 , керуючи мопедом «Хонда Діо», на якому вона знаходилась позаду в якості пасажира виїхав на залізничний перон вказаної станції, де трапилося зіткнення з відїжджаючим з першої колії поїздом №124 сполученням Одеса-Київ, внаслідок чого рухомим складом поїзда їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а потім в лікарні ампутовані обидві ноги.

Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2008 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 291 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання, з іспитовим строком 3 роки. Згідно п.3.4 ст.76 КК України ОСОБА_2 зобов"язано повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з"являтись в органи кримінально- виконавчої системи для реєстрації.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.01.2011р. з «Одеської залізниці» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , солідарно стягнуто щомісячні платежі у зв`язку із втратою нею працездатності у розмірі 869 грн., починаючи з 18 лютого 2010 року, солідарно стягнуто щомісячно по 869 гривен у зв`язку із здійсненням за позивачкою стороннього догляду, починаючи з 18 лютого 2010 року, безстроково.

У звязку з тим, що мінімальна заробітна плата з того часу неоднаразово збільшувалася, позивач вважає, що сума яка стягується на її користь за вішкодування шкоди в зв"язку із втратою працездатності та стороннім доглядом за нею повинна також пропорційно збільшуватись.

На час отримання каліцтва, а саме 15.06.2007 року, вона була неповнолітньою, не працювала, свого заробітку не мала. Після досягнення нею повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 вона продовжує залишатися непрацездатною, внаслідок каліцтва.

Згідно довідки та висновку МСЕК від 18.08.2008 року вона є інвалідом 1 групи безстроково.

Позивач зазначила, що з 01.05.2017 року по даний час відповідачі взагалі не сплачують їй ніяких коштів, не виконують рішення суду, чим спричинили їй і моральну шкоду. Вона є інвалдіом першої групи, самостійно не може за собою доглядати, крім того необхідно постійно вживати ліки, купувати продукти харчувння, одяг, невиконання відповідачами рішення негативно впливає на її настрій, здоровя, визиває в неї почуття обурення та образи, безпорадності, тянге необхідність знову звертатись до суду, до виконавчої служби. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в 10 000,00 гривень.

Ухвалою суду від 15.03.2019 року суддею Павловською Г.В. справу було прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21.12.2019 року замінено відповідача Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", на належного відповідача АТ «Українська залізниця», в особі філії «Пасажирська компанія» (що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 21, ).

Представник відповідача АТ «Українська залізниця», в особі філії «Пасажирська компанія» надав суду пояснення, в яких просив у позовних вимогах ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» відмовити у повному обсязі. Зазначив, що даний позов безпідставний, надуманний та не підлягає задоволенню. Фундамент позовної заяви будується на припущеннях, перекручувння фактів та надуманих доводах у тому числі рішень попередніх інстанцій. У резолютивній частині рішення Одеського апеляційного суду вд 26.01.2011 року зазначено « стягнути солідарно з Одеської залізнці, ОСОБА_2 на користь незнайко ОСОБА_3 щомісячно по 869 грн.. у звязку із втратою працездатності, починаючи з 18.02.2010 року безстроково.

Представник позивача в свою чергу трактує рішення по іншому, а саме» …на підставі діючого законодавства визнано право ОСОБА_1 на отримання безстроково щомісяця відшкодування шкоди, у звязку з втратою працездатності в розмірі мінімальної заробітної плати…». Зазначив, що даний контекст вирваний з тексту мотивувавльної частини рішення суду апеляційної інстанції, яке не є обов`язковим до виконання. Рішення суду повинно виконуватись тільки в резолютивній частині. Позивач обґрунтовує свої вимоги посилаючись на те, що розмір заробітної плати неодноразово збільшувався, тобто повинен бути перерахунок виплат у відповідності до мінімальної плати станом на теперішній час. Проте, рішенням Одеського апеляційного суду солідарно стягнуто з Одеської залізниці, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно по 869 грн. у зв`язку із втратою працездатності, починаючи з 18.02.2010 року, безстроково. Тому судом не було визначено виплату, яка би прив`язувалась та змінювалась щорічно, відповідно до розміру мінімальної заробітної плати. Тому просив у позовних вимогах ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзалізниця» відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Осокін С.Ю. підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив у позовних вимогах ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзалізниця» відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавщи сторони, дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

Як визначено статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що біля 21 години 30 хвилин, 15 червня 2007 року на залізничній станції Чубівка Одеської залізниці, неподалік с.Чубівка Котовського району Одеської області відповідач ОСОБА_2 , керуючи мопедом «Хонда Діо», на якому позивач ОСОБА_1 знаходилась позаду в якості пасажира виїхав на залізничний перон вказаної станції, де трапилося зіткнення з відїжджаючим з першої колії поїздом №124 сполученням Одеса-Київ, внаслідок чого рухомим складом поїзда позивачці були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2008 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 291 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання, з іспитовим строком 3 роки. Згідно п.3.4 ст.76 КК України ОСОБА_2 зобов"язано повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з"являтись в органи кримінально- виконавчої системи для реєстрації.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.01.2011р. з «Одеської залізниці» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , солідарно стягнуто щомісячні платежі у зв`язку із втратою нею працездатності у розмірі 869 грн., починаючи з 18 лютого 2010 року і солідарно стягнуто щомісячно по 869 гривен у зв`язку із здійсненням за позивачкою стороннього догляду, починаючи з 18 лютого 2010 року, безстроково.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом з дитинства І А групи.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до ч.ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зокрема пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки вдповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків всього за період з 01.04.2010 року по 30.04.2021 року підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача недоотриманого грошового стягнення у розмірі 462647 грн., виходячи із мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.1195, ч.4 ст.1199 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) втрачений втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Якщо потерпілий не має професійної кваліфікації і після досягнення повноліття продовжує залишатися непрацездатним внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, завданого йому до повноліття, він має право вимагати відшкодування шкоди в обсязі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно ч.2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Стосовно вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.1167 ЦК України якщо моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, вона також відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Із роз`яснень наведених у п.5 даної постанови Пленуму вбачається, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Stankov v. Bulgaria від 12 липня 2007 року, § 62).

Таким чином, враховуючи глибину і тривалість моральних страждань позивачки, те, що протиправними діями відповідача були викликані як фізичні, так і душевні страждання позивачки, позивач вимушена прикладати зусилля для захисту своїх прав, звертаючись до суду з позовом, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в сумі 10 000,00 грн.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, оскільки відповідачка була звільнена від сплати судового збору, з відповідачів на користь держави солідарнослід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3035 грн. 47 коп.

Керуючись ст.ст.12,81,133,144,263-265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1177,1187 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі філії «Пасажирська компанія» і ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі філії «Пасажирська компанія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 21, і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , недоотримане стягнення в порядку відшкодування у зв`язку із втратою нею працездатності та й у зв`язку із здійсненням за нею стороннього догляду в сумі 462 647 (чотириста шістдесят дві тисячі шістсот сорок сім) грн.

Стягнути солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі філії «Пасажирська компанія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 21, код ЄДРПОУ 41022900 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі філії «Пасажирська компанія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 21, і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 4726 (чотири тисячі сімсот двадцять шість) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Су д д я Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 14 травня 2021 року.