Справа пр. № 2/756/2141/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Колесник А.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивач акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 вересня 2009 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк"), правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом - 30 % річних на суму залишку заборгованості. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів.

Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором.

Станом на 11 жовтня 2020 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становила 12253,74 грн, у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 8990,58 грн, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 3263,16 грн.

З цих підстав АТ КБ "ПриватБанк" просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2009 року б/н у сумі 12253,74 грн.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вона визнала факт укладення між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", кредитного договору від 28 вересня 2009 року б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої вона отримала кредитну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Відповідач стверджувала, що у подальшому кредитний ліміт неодноразово підвищувався до 8500,00 грн без її згоди на таке підвищення. Окрім цього, ОСОБА_1 зазначила, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка була нею підписана, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. З цих підстав ОСОБА_1 просила суд відмовити АТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні його позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" просило суд розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Cторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

28 вересня 2009 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої вона отримала кредитну картку "Універсальна" (а. с. 16).

Цього ж дня відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", у якій зазначено: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; розмір процентної ставки за користування кредитом: пільгова процентна ставка - 0,01 % річних, базова процентна ставка - 2,5 % річних на місяць, порядок та строки сплати процентів за користування кредитом, розмір та порядок нарахування неустойки: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня1+ пеня2, де пеня1 = (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня2 = 1% від заборгованості, але не менше 10,00 грн/2 доларів США на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50,00 грн/10 доларів США; штраф при порушенні строків за будь-яким з платежів більш ніж на 120 днів - 250,00 грн + 5 % суми позову (а. с. 17).

Отже, підписана ОСОБА_1 довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" містить усі істотні умови кредитного договору, зокрема умови про предмет та ціну договору.

Наведене свідчить, що 28 вересня 2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_1 укладено кредитний

договір б/н.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем надано відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника (а. с. 37-43).

У свою чергу позичальник ОСОБА_1 неналежним чином виконувала умови кредитного договору від 28 вересня 2009 року, допустила заборгованість за тілом кредиту у сумі 8990,58 грн, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 3263,16 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову.

Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2009 року б/н шляхом пред`явлення позову до суду.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Зважаючи на те, що у ході розгляду справи відповідач заяв про застосування позовної давності не подавала, не зазначила остання про застосування позовної давності і у відзиві на позовну заяву, суд позбавлений можливості застосувати у справі позовну давність для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими процентами за користування кредитом.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2009 року б/н у сумі 12253,74 грн, що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 8990,58 грн, заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 3263,16 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 610, 612, 625, 626-628, 634, 639, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2009 року б/н у сумі 12253 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки, що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 8990 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок, заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом у сумі у сумі 3263 (три тисячі двісті шістдесят три) гривні 16 (шістнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 14360570) судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 (нуль) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук