Ухвала

30 липня 2021 року

м. Київ

справа № 750/1311/21

провадження № 61-9961 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ступак Сергій Олександрович, на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Карапути Л. В. від 12 березня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Євстафіїви О. К., Бечки Є. М., Шарапової О. Л.,від 11 травня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабенко Віталія Миколайовича, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 25 червня 2013 року постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - державний виконавець) відкрито виконавче провадження № 38581811, за виконавчим листом № 2/2506/1549/2012 від 07 червня 2012 року, виданим на підставі рішення суду від 21 травня 2012 року у справі № 2506/2318/2012 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявник просила поновити строк для подання скарги, визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та постанову про його відкриття, зобов`язати останнього закінчити виконавче провадження та відшкодувати судові витрати, оскільки вважає постанову незаконною, так як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився і судове рішення про його поновлення відсутнє.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2021 року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 року змінено, скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском заявником десятиденного строку на оскарження дій державного виконавця і відсутністю поважних причин для його поновлення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, що внаслідок порушення державним виконавцем статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» боржник дізналася про виконавче провадження № 38581811 лише 04 лютого 2021 року, тому строк звернення зі скаргою не є пропущеним.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07 червня 2012 року Деснянським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист з виконання рішення суду від 21 травня 2012 року у справі № 2506/2318/2012 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 804,41 дол. США.

Стягувач пред`явив цей лист до виконання, за яким постановою державного виконавця 25 червня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38581811. Того ж дня постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана ОСОБА_1 за відомою виконавцю адресою, однак не вручена через непроживання останньою. З листопада 2018 року із її заробітної плати в межах виконавчого провадження № 38581811 здійснювалися відповідні відрахування.

Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Відповідно до положень частин першої, шостої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення, про що постановляє ухвалу.

Суд апеляційної інстанції залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, виходив із того, що ОСОБА_1 звертаючись зі скаргою до суду першої інстанції 10 лютого 2021 року пропустила встановлений законом десятиденний строк на оскарження дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження постановою від 25 червня 2013 року, оскільки вона з листопада 2018 року була обізнана про виконавче провадження.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Поважних причин пропуску строку заявником не наведено, тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для поновлення строку на подання скарги та залишення скарги без розгляду.

Доводи касаційної скарги про те, що заявник не була обізнана про виконавче провадження є необгрунтованими, оскільки не містять у собі посилань на обставини чи докази, які спростовують висновки суду попередньої інстанції, а зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції та переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК Українизнаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо незаконності і неправильності судового рішення.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування статей 126, 449 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ступак Сергій Олександрович, на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 рокута постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабенко Віталія Миколайовича, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара