Провадження № 2/760/8121/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А. розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 про визнання правочину про перехід права власності недійсним,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 про визнання правочину про перехід права власності недійсним.

З позовної заяви випливає, що позивач просить визнати недійсним акт відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про реалізацію предмета іпотеки від 31 травня 2018 року (об`єкт нерухомого майна - комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) в рамках виконавчого провадження № 47045310 з виконання виконавчого листа № 755/26414/13-ц, виданого 18.04.2014 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення коштів з ТОВ «Нафтогазобладнання» на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Отже, спір виник з приводу правочину щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що віднесено до адміністративної території Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною першою статті 30 ЦПК України встановлено, що позови що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з роз`ясненнями, що надані у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 № 911/2390/18 зазначено, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

На підставі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки спір між сторонами виник з приводу правочину щодо нерухомого майна, що розташоване на адміністративній території Білоцерківського району Київської області, тому дана справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

З урахуванням викладених обставин, вважаю за необхідне в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передати дану справу на розгляд Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 30, 31, 32, 260, 268 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу № 760/14358/21 (провадження № 2/760/8121/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 про визнання правочину про перехід права власності недійсним на розгляд Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.А. Усатова