Справа №592/9388/21
Провадження №2-з/592/126/21

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Алфьоров А.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаною заявою, яку мотивує тим, що до суду буде подано позов про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 137 кв.м., в тому числі житловою площею 79 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 частини земельної ділянки, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0724 га., кадастровий номер № :07:030:0090, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для звернення з вказаною заявою стало те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_3 , яка проживала разом із спадкодавцем за однією адресою на момент смерті. Вказане нерухоме майно було придбане його батьками в період шлюбу, що належало їм на праві спільної сумісної власності. На даний час він проживає за межами України, оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та землю не має. Просить суд: накласти арешт на 1/4 частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 137 кв.м., в тому числі житловою площею 79 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 частини земельної ділянки, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0724 га., кадастровий номер :07:030:0090, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрована на праві приватної власності ОСОБА_3 та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. надано роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову не може бути спрямованим на безпідставне обмеження конституційних прав. Тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч.1 ст. 181 ЦК). Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст. 182 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до цього Закону державна реєстрація обтяжень нерухомого майна здійснюється в Державному реєстрі прав органами державної реєстрації прав на підставі ухвали суду про накладення арешту на нерухоме майно.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-15, обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ст. 3).

Частина 4 ст. 3 Закону № 1952-15: будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 є предметами іпотеки, накладено заборону на підставі постанови про арешт майна боржника від 30.01.2020 р. Ковпаківським ВДВС у м. Суми ПН СХ МРУМЮ.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки у суду відсутні підстави та можливість накласти арешт на майно, яке вже перебуває під забороною відчуження, тому застосування такого заходу не призведе до будь-яких обтяжень спірного майна з метою виконання рішення суду у майбутньому у разі задоволення позову, тобто виконання самого принципу забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для відома.

Ухвала судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Суддя А.М. Алфьоров