ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1313/21Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року :Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУКА-КРИМ» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2021 року, ухваленого у складі судді Марцішевської О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУКА-КРИМ» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, зміни дати звільнення та формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, повний текст рішення складено 14 травня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУКА-КРИМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона працювала у ТОВ «ЛУКА-КРИМ» на посаді фармацевта аптеки №3, була звільнена за власним бажанням але не ознайомлена з наказом та не отримала трудової книжки.

В день звільнення позивача, відповідач не провів з нею повний розрахунок. Період порушення виплати заробітної плати становить з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року, тому сума заборгованості по заробітній платі станом на 04 вересня 2019 року становить 4 173 гривні.

Водночас, сума середнього заробітку за період невиплати заробітної плати на момент подачі позову становить 5 089 гривень.

У грудні 2019 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що будучи прийнятою на посаду фармацевта в аптеку №3 ТОВ «ЛУКА-КРИМ», зокрема з нею було укладено договір про колективну матеріальну відповідальність, відповідно до якого колектив приймає на себе колективну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження лікарських засобів, виробів медичного призначення, переданих для продажу в аптеці, грошової виручки, отриманої від покупців, майна та інших цінностей, що знаходяться в аптеці.

16 липня 2019 року ОСОБА_1 подала директору ТОВ «ЛУКА-КРИМ» заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, але у день звільнення їй не було видано належним чином оформлену трудову книжку, копію наказу про звільнення, також не було проведено остаточний розрахунок.

У зв`язку з не проведенням відповідачем розрахунків по заробітній платі, та ненаданням документів, працівниками Аптеки №3 було ініційовано звернення до Управління Держпраці у Черкаській області для проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання з питань дотримання законодавства про працю, за результатами якого стало відомо, що адміністрацією ТОВ «ЛУКА-КРИМ» 02 серпня 2019 року було видано наказ щодо проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, наявних грошових коштів в касі, вилучених грошових коштів в сейфі та інвентаризацію основних засобів, малоцінних та швидкозношувальних предметів в аптеці № 3 за період з 03 серпня 2019 року по 04 серпня 2019 року.

Наказом ТОВ «Лука-Крим» від 04 серпня 2019 року №2-Інв-Аз/19 працівники Аптеки №3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відсторонені від роботи без збереження заробітної плати на період службового розслідування до 19 серпня 2019 року з подальшим звільненням.

Наказом ТОВ «Лука-Крим» №13-К від 09 серпня 2019 року позивача було звільнено з посади фармацевта аптеки № 3 з 19 серпня 2019 року у зв`язку з втратою довір`я, згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України та зобов`язано провести нарахування та виплату компенсації за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 5 календарних днів за період роботи з 23 травня 2019 року по 04 серпня 2019 року.

Вважає, звільнення незаконним, оскільки винних дій, які б призвели до заподіяння шкоди підприємству вона не допускала, причину виникнення нестачі матеріальних цінностей та виявлення винних осіб не встановлено, службове розслідування за фактом виявлення нестачі матеріальних цінностей не проводилось, відтак відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення її у зв`язку з втратою довір`я.

З наказом про проведення планової або позапланової інвентаризації та з актом її не було ознайомлено, при проведенні інвентаризації вона була відсутня, пояснення з приводу виявлених порушень у неї не відбирались. До складу інвентаризаційної комісії були залучені сторонні особи.

16 жовтня 2019 року відповідач видав позивачу трудову книжку, тому вказаний день, вважає днем її звільнення.

Оскільки з вини роботодавця виникла затримка у видачі їй трудової книжки, вважає, що з ТОВ «ЛУКА-КРИМ» також слід стягнути середній заробіток за час такої затримки.

Внаслідок порушення відповідачем її трудових прав, пов`язаних із звільненням за втратою довір`я, позивачу були заподіяні моральні страждання, оскільки вона втратила нормальний уклад свого життя та була змушена докладати додаткових зусиль для його організації.

На підставі викладеного, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просила суд стягнути з ТОВ «ЛУКА-КРИМ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 4173 гривень та середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати в сумі 5089 гривень.

Визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «ЛУКА-КРИМ» від 19 серпня 2019 року №13-К про припинення трудового договору з ОСОБА_1 .

Змінити дату звільнення та формулювання причини звільнення і вважати ОСОБА_1 звільненою з посади фармацевта Аптеки №3 ТОВ «ЛУКА-КРИМ» за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 16 жовтня 2019 року.

Стягнути з ТОВ «ЛУКА-КРИМ» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 серпня 2019 року по день прийняття судом рішення у справі.

Стягнути з ТОВ «ЛУКА-КРИМ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 19 серпня 2019 по 16 жовтня 2019 року.

Стягнути з ТОВ «ЛУКА-КРИМ» на користь ОСОБА_1 10 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ТОВ «ЛУКА-КРИМ» витрати на правничу допомогу в сумі 11 500 гривень.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ЛУКА-КРИМ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 8408,40 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що конкретних винних дій позивачки та порушень нею посадових обов`язків, які призвели до виникнення недостачі на суму 33 605,83 гривень, відповідачем не доведено, а відтак і вина позивачки у недостачі не доведена. Відповідно, сам по собі факт недостачі без доведеності вини працівника не може бути достатньою підставою для недовіри та звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Оскільки позивач звернулась до суду з вимогою про визнання незаконним наказу про звільнення з пропуском передбаченого статтею 233 КЗпП України строку для звернення до суду, тому місцевий суд відмовив у задоволенні такої вимоги у зв`язку з пропуском вказано строку.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що 16 липня 2019 року нею було подано керівнику заяву про звільнення з роботи на підставі частини першої статті 38 КЗпП України за власним бажанням, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зміну формулювання причини звільнення з підстав недоведеності.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог про зміну дати та формулювання причини звільнення не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що в день звільнення 19 серпня 2019 року з позивачкою не був проведений повний розрахунок та не була вручена належно оформлена трудова книжка. Лише 16 жовтня 2019 року позивачці був вручений наказ про звільнення, трудова книжка та проведений повний розрахунок відповідно до відомостей на виплату готівки № 56. Отже, факт затримки розрахунку із позивачкою та видачі їй трудової книжки мав місце у період з 20 серпня 2019 року по 15 жовтня 2019 року, тобто 39 робочих днів. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, оскільки відповідачем порушені права позивача на оплату праці, які підлягають до поновлення та обраний позивачем спосіб судового захисту обґрунтований на законі.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки не підлягають до задоволення, оскільки за вказаний період позивачці присуджено до стягнення виплату працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом з тим, за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за ст. 117 КЗпП України, так і за ст. 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну зарплату.

Позовні вимоги про зміну дати звільнення не підлягають до задоволення, оскільки позивачем при зверненні до суду був обраний спосіб захисту, спрямований на зміну одночасно і дати, і формулювання причини звільнення, а тому зміна дати звільнення без зміни формулювання причини звільнення не може вважатись ефективним способом захисту права.

Аналізуючи зібрані по справі докази та висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог в зв`язку з порушенням прав позивачки на оплату праці, суд вважав, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають до задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та судових витрат, ТОВ «ЛУКА-КРИМ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення районного суду в частині частково задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що нормами чинного законодавства не передбачено такої обов`язкової стадії у справі про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника як службова перевірка, тому ТОВ «ЛУКА-КРИМ» не зобов`язано було проводити таку перевірку відносно ОСОБА_1 .

У зв`язку зі зменшенням фінансових надходжень (торгівельної виручки) в аптеці №3 було здійснено інвентаризацію, внаслідок якої встановлено нестачу товару на суму 33 605,83 гривень, виявлено залишки прострочених лікарських препаратів на суму 8101,21 гривень та встановлено самовільне та безпідставне повернення лікарських препаратів позивачем за період з 14 березня 2019 року по 01 серпня 2019 року на суму 7 538,19 гривень. Вищевикладене свідчить про те, що позивач обіймаючи посаду фармацевта діяла не у відповідності до інструкції та нормативних актів.

Водночас місцевий суд в порушення ст. 89 ЦПК України належної оцінки таким документам та фактам не надав, тому висновки суду щодо недоведеності вини ОСОБА_1 не відповідають дійсності.

Положення КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників чітко вказують на те, що у разі затримки виплати заробітної плати та видачі трудової книжки повинні бути доведені винні дії керівника ТОВ «ЛУКА-КРИМ». Однак, керівником товариства ОСОБА_4 було вжито всі необхідні дії щодо здійснення 19 серпня 2019 року повного розрахунку з позивачем щодо виплати заробітної плати та отримання нею трудової книжки, а саме складено акт від 04 серпня 2019 року про інформування ОСОБА_1 щодо необхідності з`явитися 19 серпня 2019 року на підприємство для отримання грошових коштів і трудової книжки; 19 серпня 2019 року на адресу позивача поштою було направлено повідомлення про необхідність з`явитися 23 серпня 2019 року для отримання трудової книжки та розрахункових коштів, що підтверджується фіскальним чеком «Укрпошти»; 28 серпня 2019 року на адресу позивача поштою було направлено повідомлення про необхідність з`явитися 03 вересня 2019 року на підприємство для отримання трудової книжки та розрахункових коштів, що також підтверджується фіскальним чеком «Укрпошти».

Хибними є висновки суду першої інстанції щодо не інформування позивача про необхідність з`явитися 03 вересня 2019 року, оскільки повідомлення відправлялось в с. Кліщинці, а не в с. Вергуни як вказує суд.

Жоден нормативний документ трудового законодавства, жоден пункт Інструкції про порядок ведення трудових книжок, якими керуються в своїй діяльності підприємства описи вкладення не вимагають.

Згідно акту від 18 вересня 2019 року №ЧК-446/375/АВ Управління Держпраці в Черкаській області, складеного внаслідок інспекційного відвідування ТОВ «ЛУКА-КРИМ» порушень трудового та іншого законодавства в діях службових осіб товариства інспекцією праці не виявлено.

Не спростовано доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов та усних поясненнях наданих суду щодо обставин звільнення ОСОБА_1 , інформування її щодо необхідності отримати розрахункові та трудову книжку, депонування коштів для зарплати, відсутності вини щодо несвоєчасного виплати розрахункових та надання трудової книжки.

Судом не враховано правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09 березня 2021 року по справі №600/121/19.

Позивач достовірно знала про необхідність прибуття 19 серпня 2019 року на підприємство для ознайомлення з наказом про звільнення, отримання розрахункових та трудової книжки, але достовірно знаючи про те, що вона є звільненою з підприємства, у вказану дату та інші дати чи в любий інший день не з`явилася на підприємство, чим сама штучно створила негативні як для себе, так і для підприємства обставини щодо не отримання вчасно розрахункових коштів та трудової книжки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що необґрунтованими є посилання ТОВ «Лука-Крим» в своїй апеляційній скарзі про те, що при розгляді справи та покладенні на товариство обов`язку щодо сплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції не врахував відсутність вини товариства в несвоєчасному проведенні із позивачкою остаточного розрахунку, оскільки такі посилання ТОВ «Лука-Крим» спростовуються наявними матеріалами справи. Остаточний розрахунок із позивачкою в день звільнення (19 серпня 2019 року) проведений не був, належні до сплати позивачці кошти були їй виплачені лише 16 жовтня 2019 року, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_1 у відомості про отримання готівки, в той час коли об`єктивних та беззаперечних доказів, отримання ОСОБА_1 адресованих їй із сторони ТОВ «Лука-Крим» повідомлень щодо необхідності з`явитися на підприємство за отриманням трудової книжки та розрахункових коштів матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції правильно констатував у своєму рішення, що до листів, які направлялися товариством засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 відсутній опис вкладень до них, що унеможливлює встановлення змісту вказаних поштових відправлень.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (ч.2 статті 2 КЗпП України).

Оформлення трудового договору здійснюється у формі наказу чи розпорядження (ч.3 ст.24 КЗпП)

В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 та наказом ТОВ «ЛУКА-КРИМ» №8-К від 28 лютого 2019 року, що позивач 01 березня 2019 року була прийнята на посаду фармацевта аптеки №3 у ТОВ «ЛУКА-КРИМ» (т.1 а.с. 17,48).

Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу.

Статтею 116 КЗпП встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Відповідно до абз. 1 п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року.

Наказом (розпорядженням) ТОВ «ЛУКА-КРИМ» №13-К від 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 було звільнено з посади фармацевта аптеки №3 на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я. Наказано провести нарахування та виплату компенсації за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 5 календарних днів за період з 23 травня 2019 року по 04 серпня 2019 року (т.1 а.с. 47).

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що розрахунок з позивачем було здійснено 16 жовтня 2019 року, що підтверджується відомістю на виплату готівки № 56 за жовтень 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 під розпис отримала 4 415,81 гривень (т.1 а.с. 117).

Водночас, вважаючи себе звільненою 05 серпня 2019 року позивач скерувала директору ТОВ «ЛУКА-КРИМ» заяву про проведення остаточного розрахунку та вручення трудової книжки, яку було направлено засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та накладною АТ «Укрпошта» (т.1 а.с. 56,57).

Вказана заява є нічим іншим як вимогою про проведення розрахунку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було здійснено повного розрахунку з позивачем у строки визначені ст. 116 КЗпП України, тому вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку є правомірною, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ТОВ «ЛУКА-КРИМ» щодо наявності вини ОСОБА_1 при нанесенні шкоди товариству за відсутності службового розслідування, виходять за межі вимог апеляційної скарги оскільки прохальна частина апеляційної скарги не містить вимоги щодо прийняття апеляційним судом відповідного рішення з даних обставин: змінити мотивувальну частину рішення суду, викласти її в іншій редакції, виключити з мотивувальної частині висновки суду з вказаних обставин тощо.

Відповідачем не доведено, що направлені ним повідомлення позивачу від 19 серпня 2019 року (т.1 а.с. 109) та від 28 серпня 2019 року (т.1 а.с. 112) були нею отримані, тому суд відхиляє вказані доводи з підстав необґрунтованості.

Водночас, доводи апеляційної скарги про помилкові висновки місцевого суду щодо не інформування позивача про необхідність з`явитися 03 вересня 2019 року на підприємство, внаслідок направлення такого повідомлення в с. Вергуни (т.1 а.с. 199,200), які як встановлено судом апеляційної інстанції направлялися ТОВ «ЛУКА-КРИМ» не позивачу по справі, а ОСОБА_3 (т.1 а.с.1) не можуть бути підставою для задоволення даної скарги, оскільки не спростовують інші висновки суду щодо невчасного проведення товариством розрахунку з позивачем.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що рішення у справі було ухвалено без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09 березня 2021 року по справі №600/121/19, оскільки встановлені фактичні обставини у цій справі є відмінними щодо справи, яка є предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУКА-КРИМ» залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУКА-КРИМ» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, зміни дати звільнення та формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 29 липня 2021 року.

Судді