Номер провадження: 22-ц/813/1293/21
Номер справи місцевого суду: 520/5180/18
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Сіваченко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2018 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст скарги на дії державного виконавця.

30 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у якій просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2016 року ВП № 50433980 та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи свою скаргу тим, що на примусовому виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП 50433980 про стягнення з нього грошових коштів, яке розпочато 04.03.2016 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, згідно якою стягувачем нібито подано 02.03.2016 року заяву про примусове виконання, однак в матеріалах виконавчого провадження така заява відсутня, в зв`язку з чим він вважав, що державний виконавець не мав достатніх підстав для відкриття виконавчого провадження. Крім того, ОСОБА_1 вважав, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавиць також порушив принцип місця виконання рішення, за яким виконавчі документи підлягають виконанню за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Також скаржник стверджував, що виконавчий лист не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем пропущено річний строк пред`явлення такого листа до виконання.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Вирішено скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2016 року ВП №50433980 про примусове виконання виконавчого листа №755/7793/2013-ц, виданого 22.05.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми в розмірі 1 879 492,32 грн. із відповідним скасуванням наслідків дій державного виконавця в рамках виконавчого провадження. Визнано виконавчий лист, виданий 22.05.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва по справі №755/7793/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми в розмірі 1869942,61 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неповне з`ясування судом обставин, які мають істотне значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що при передачі виконавчого провадження з одного відділу державної виконавчої служби до іншого відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України «Про виконавче провадження» (діючих на той час) не було передбачено передача заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження.02.03.2016 року, від Приморського відділу державної виконавчої служби надійшла постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження. 04.03.2016 року державним виконавцем Відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Отже державний виконавець мав передбачене законом право на винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тому підстави для скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до виконавчого листа від 22.05.2013 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, місцезнаходження ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що за дислокацією дільниць належить до Першого Київського відділу ДВС м. Одеси, жодної заяви ОСОБА_1 про зміну місця проживання/перебування у виконавчому провадженні немає. Також твердження суду першої інстанції, що виконавчий лист не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем пропущено річний строк пред`явлення такого листа до виконання є помилковим, оскільки виконавчий лист Дніпровським районним судом м. Києва було видано 22.05.2013 року, рішення набрало чинності 07.05.2013 року. Згідно з журналом обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, постанову про відкриття виконавчого провадження було винесено 21.03.2014 року. Тому річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено не було. Крім того ОСОБА_2 звертає увагу на те, що при винесенні ухвали було грубо порушено інтереси стягувача, а саме ПАТ «Укрсоцбанк», так як його взагалі не було залучено до розгляду справи.

Сповіщення сторін.

У судове засідання, призначене на 17 березня 2021 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 29 березня 2021 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, у задоволенні скарги на дії приватного виконавця необхідно відмовити.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи скаргу на дії приватного виконавця, судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 755/7793/2013-ц про стягнення в тому числі з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1879942,61 грн., зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 7 травня 2014 року.

04 березня 2016 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50433980, про примусове виконання виконавчого листа № 755/7793/2013-ц, виданого 22 травня 2013 року, Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 1 879 492,32 грн. Із вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що 2 березня 2016 року подано заяву про примусове виконання, однак, при дослідженні матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено відсутність такої заяви.

На момент виникнення спірних правовідносин діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року із наступними змінами та доповненнями.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом.

В матеріалах виконавчого провадження відсутня відповідна заява стягувача, що безпосередньо встановлено в ході розгляду скарги.

Таким чином, доводи скаржника в цій частині знайшли підтвердження, що є підставою для задоволення вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 01 квітня 2016 року на ім`я начальника Київського відділу ДВС Одеського МУЮ Чернецької О.М. надійшла інформація про місце реєстрації ОСОБА_1 , з 27 квітня 2010 року за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до територіїї Приморського району м. Одеси.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Посилання суб`єкта оскарження на інформацію місцезнаходження боржника у виконавчому листі та застосування такого місця проживання суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині дійсного встановлення місцезнаходження боржника та майна боржника. Таким чином, місцезнаходження боржника не відносить до дислокації дільниць Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, як зазначено у відзиві.

Також при розгляді справи знайшли підтвердження доводи скаржника щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону N 2677-VI) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною другою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону N 2677-VI, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

У справі, яка розглядається, виконавчий лист суд видав 22 травня 2013 року, тобто після набрання чинності Законом N 2677-VI, тому строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (8 травня 2013 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд першої інстанції вважав, що доводи скаржника є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому необхідно скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 4 березня 2016 року ВП № 50433980 про примусове виконання виконавчого листа № 755/7793/2013-ц, виданого 22 травня 2013 року, Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 1 879 492,32 грн. із відповідним скасуванням наслідків дій державного виконавця в рамках такого виконавчого провадження, а також визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Однак колегія суддів погодитись із такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2016 року до Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №48222789 від 21.12.2015р. винесена державним виконавцем Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами) при примусовому виконанні виконавчого листа № 755/7793/2013- ц від 22.05.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 1879492,32 грн на користь ПАТ «Укрсоцбанк.

Відповідно до п. 3.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції 12.04.2012 зі змінами) у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами) державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначає причини направлення виконавчого документа за належністю, повідомляє про проведені виконавчі дії, якщо боржник відсутній, вказується дата складання акта про відсутність боржника. До копії постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець додає також постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів у разі їх наявності.

Тобто при передачі виконавчого провадження з одного відділу державної виконавчої служби до іншого станом на 21.12.2015р. відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України «Про виконавче провадження» (чинних на той час) не було передбачено передача заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження.

02 березня 2016 року від Приморського відділу державної виконавчої служби надійшла постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження.

04 березня 2016 року державним виконавцем Відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Так відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону в інших передбачених законом випадках.

Зважаючи на вищевикладені обставини, державний виконавець мав передбачене законом право на винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тому підстави для скасування судом першої інстанції постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до виконавчого листа №755/7793/2013-ц від 22.05.2013р. виданого Дніпровським районним судом м. Києва місцезнаходженням/місцеперебуванням ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 , що за дислокацією дільниць належить до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами), виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами), сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Жодної заяви ОСОБА_1 про зміну місця проживання/перебування у виконавчому провадженні немає.

Суд першої інстанції вказував на те, що виконавчий лист не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем пропущено річний строк пред`явлення такого листа до виконання.

Виконавчий лист №755/7793/2013-ц від 22.05.2013р. виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 22 травня 2013 року було видано 22.05.2013р., рішення набрало чинності 07.05.2013р.. Згідно з журналом обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, постанову про відкриття виконавчого провадження було винесено 21.03.2014. Тому річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено не було.

Так, відповідно до відміток на виконавчому листі, виконавчий лист №755/7793/2013-ц від 12.05.2013р., виданий Дніпровським районним судом м. Києва неодноразово перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби.

А саме: 24 листопада 2014 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами).

02 квітня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову на підставі п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами). 21.12.2015р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами).

04 лютого 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами), строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Тому підстава для визнання судом першої інстанції виконавчого листа №755/7793/2013-ц від 22.05.2013р., виданого Дніпровським районним судом м. Києва, на підставі того, що річний строк для пред`явлення до виконання був пропущений, являється безпідставною.

Також апеляційний суд звертає увагу, що при винесенні ухвали по справі судом першої інстанції було порушено інтереси стягувана, а саме: ПАТ «Укрсоцбанк», так як його взагалі не було залучено до розгляду по справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2018 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 березня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк