30.07.2021 Справа № 756/3977/21
Унікальний номер судової справи 756/3977/21
Номер провадження 2-п/756/87/21
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Чагір Б.К.,

заяника (відповідача) ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26.05.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

УСТАНОВИВ:

16.07.2021 відповідач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Усатенка В.Ю. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, просив поновити строк для перегляду та скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2021 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Вимоги заяви мотивовані тим, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2021 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям. Відповідач вказує, що не погоджується зі звітом про оцінку збитків №14/21 від 04.02.2021, оскільки у ньому не вказано вартість матеріалів, які використовувались для оздоблення квартири і які були пошкоджені, у звіті не вказано коефіцієнт зношеності таких матеріалів. У звіті вказана вартість нового оздоблення, при цьому до звіту надано локальний кошторис на будівельні роботи з якого видно, що сума збитків позивача складається з вартості нового оздоблення, а не з вартості відшкодування тих витрат, які були понесені при попередньому оздобленні квартири. Тобто, реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи взагалі не встановлювалось. Відповідач стверджує, що реальна вартість пошкодженого майна не доведена належними та допустимими доказами. Крім того, до позову надано ксерокопію акту про наслідки залиття житлового приміщення від 06.01.2021, який виготовлено рукописним способом, в якому графа «Опис обсягу заподіяної шкоди:» взагалі незаповнений, натомість в ксерокопії кульковою ручкою написано «додається». Даний акт підписаний членами комісії та відповідачем. До позову також надано копію акту залиття від 06.01.2021, який виготовлено друкованим способом, який не надавався для ознайомлення відповідачу взагалі. В акті зазначено як причину затоплення непрофесійний монтаж шлангу, при цьому у висновку вказаного акту зазначено, що затоплення відбулось унаслідок: не перекритих кранів подачі води у квартиру №178 , пошкодження шлангу подачі води у бачок унітазу квартири №178 . Крім того, до матеріалів додано копію акту залиття від 11.01.2021, який не надавався для ознайомлення відповідачу взагалі. До позовної заяви додано лист від 04.02.2021, яким відповідача запрошували на 11.02.2021 для підписання акту, але у вказаному листі не зазначено про який саме акт йдеться. В акті про залиття від 06.01.2021 зазначено, що 06.01.2021 о 03.39 год. на аварійну службу ТОВ КІБК надійшов виклик від мешканців кв.кв. 172 , 166, 160 . На виклик приїхав сантехнік ОСОБА_3 о 05.00 год. і перекрив воду. З акту видно, що лише після того як було затоплено три поверхи мешканці вирішили викликати аварійну службу і лише через 1 год. 20 хв. після виклику приїхав сантехнік, який перекрив воду. Тобто, в будинку відсутня можливість оперативного доступу до комунікацій перекриття їх у разі аварії, що значною мірою збільшило наслідки затоплення у зв`язку з тривалою неможливістю аварійного перекриття води. Окрім того, копію заочного рішення відповідач отримав лише 29.06.2021 у приміщенні суду, а тому вважає, що він не пропустив строк на перегляд заочного рішення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просив поновити строки на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки ним отримано копію заочного рішення 29.06.2021. Вимоги заяви підтримав з підстав, викладених у заяві.

Окрім того, відповідач ОСОБА_1 повідомив суду, що не з`явився у судове засідання, призначене 26.05.2021 у зв`язку з хворобою. Зазначив, що подавав клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з хворобою та тим, що мав на меті забезпечити себе правовою допомогою при розгляді даної справи. Разом з тим, доказів поважності неявки у судове засідання 26.05.2021 до суду на недав.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення не підтримала, просила відмовити у її задоволенні посилаюсь на необґрунтованість доводів, викладених у ній.

У відповідності до ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заслухавши пояснення заявника (відповідача) та позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України визначено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири було задоволено.

Як убачається з рішення суду відповідач у судове засідання вкотре не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Відповідач подав до суду клопотання про відкладення судового засідання обґрунтоване тим, що не забезпечив себе правовою допомогою, оскільки тривалий час був хворий на Covid-19, разом з тим належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надав. З матеріалів справи убачається, що відповідач жодного разу не з`являвся в судові засідання та вже повторно клопотав про відкладення розгляду справи. Окрім того, відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.

Викладене свідчить про те, що суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити учасників про дату, час та місце розгляду справи, а відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні, не подав належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки, причин неподання відзиву на позов тощо.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Заявник (відповідач) у заяві про перегляд заочного рішення вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами реальну вартість пошкодженого майна, не погоджується із відомостями, зазначеними в актах про залиття та в звіті про оцінку збитків.

При цьому, до заяви про перегляд заочного рішення жодного доказу в розумінні положень ст. 76 ЦПК України не додано. Окрім того, у заяві про перегляд заочного рішення заявник (відповідач) фактично вдається до переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при прийнятті рішення, тобто останній фактично не погоджується з прийнятим рішенням, здійсненою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи.

Більше того, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову, до заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не додано.

Сукупності обставин, визначених ст. 285 ЦПК України, судом встановлено не було, а відповідачем їх наявність не доведена.

За таких обставин суд вважає, що судом було ухвалено заочне рішення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин, посилання сторони відповідача не є доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а є підставою для апеляційного перегляду рішення суду, оскільки суд першої інстанції не може скасувати заочне рішення суду для надання іншої правової оцінки тим самим доказам у справі.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2021 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 89, 258 - 261, 285, 287, 288 ЦПК України , суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26.05.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту ухвали - 30.07.2021.

Суддя І.М. Банасько