ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4984/21 Справа № 202/1407/21 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2021 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом з матеріалами вказаної позовної заяви, також, було подано заяву, в порядку ст. 151 ЦПК України, про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними була придбана квартира та інше майно. У лютому поточного року шлюб між сторонами було розірвано, після чого відповідач чинить перешкоди у користуванні їхньою квартирою, направила вимогу щодо звільнення позивача із спірної квартири, у зв`язку із чим заявник просив забезпечити позов, відповідно до ст. 150 ЦПК України та запропонував зустрічне зобов`язання шляхом внесення ним на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 1 000, 00 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2021 року вказану заяву задоволено у повному обсязі.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить її скасувати.

Розглянувши виділені матеріали вказаної цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду в частині забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з предмету даного спору, суб`єктивного складу сторін та відповідності виду забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Однак, колегія суддів не може погодитися з ухвалою суду в частині заборони відповідачу чинити перешкоди позивачу у користуванні та володінні нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , та відчужувати у будь-якому вигляді та будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по даній справі, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається із виділених матеріалів даної цивільної справи, заявник, звертаючись до суду першої інстанції, не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом заборони відчужувати у будь-якому вигляді, вчиняти будь-які реєстраційні дії та чинити перешкоди позивачу у користуванні та володінні нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , зокрема, не надав додаткові документи та/або інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевикладених обставин, не перевірив наявності правових підстав у позивача заявляти вимоги про забезпечення позову щодо квартири АДРЕСА_1 , оскільки, в самій позовній заяві заявлено позовну вимогу про визнання за ним права власності лише на 1/2 частину вказаної квартири.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу чинити перешкоди позивачу у користуванні та володінні нерухомим майном не відповідає заявленим позовним вимогам та не може вплинути на виконання рішення в разі задоволення позову щодо поділу майна подружжя. У разі вирішення даного спору на користь позивача він може звернутися в подальшому з відповідним позовом.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони відповідачу відчужувати у будь-якому вигляді та вчиняти будь-які реєстраційні дії лише щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Заборона відчуження спірного нерухомого майна не обмежить прав відповідача на користування та розпорядження вказаним нерухомим майном. Заборона на відчуження спірного нерухомого майна чи у будь-який спосіб передачу в чуже володіння є оправданою та співмірною до вирішення спору між сторонами.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню в частині забезпечення позову на 1/1 частину квартири АДРЕСА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги про необґрунтованість заяви про забезпечення позову є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2021 року в частині забезпечення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заборонити ОСОБА_1 відчужувати у будь-якому вигляді та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по даній справі.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2021 року в частині забезпечення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заборонити ОСОБА_1 відчужувати у будь-якому вигляді та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по даній справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова