Справа № 144/386/21
Провадження № 2/144/527/21
У Х В А Л А

"23" березня 2021 р. смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 , який був оформлений з пайового сертифікату ВН 0353972, що належав ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Так, позивачем у позовній заяві не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти сторін.

Крім того, всупереч вимогам п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві не міститься інформація щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також не зазначено підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України), про що має бути вказано саме у позовній заяві.

Разом з тим, позивачем не указано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві ОСОБА_1 заявила позовну вимогу немайнового характеру, за які відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» має сплатити 908 гривень 00 копійок.

До позовної заяви позивач додала клопотання про звільнення від сплати судового збору, в зв`язку з її матеріальним станом.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Правові засади справляння судового збору визначені у Законі України "Про судовий збір", відповідно ч. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Також п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Підставою для відстрочення сторони у справі від сплати судового збору є відсутність у неї доходу або його наявність у розмірі, що не перевищує мінімальні соціальні стандарти, встановлені законодавством для відповідної категорії громадян, а також за інших обставин, які не дають можливості здійснити оплату судових витрат.

Згідно п. 29 постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р. роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відтак, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

У п.1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до практики Європейського суду, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Серед легітимних обмежень права на доступ до суду визнається необхідність сплачувати судовий збір за подачу заяви чи скарги (рішення по справі «Креуз проти Польщі», «Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. United Kingdom) від 13.07.1995р.).

В обгрутування вимог заяви про звільнення від сплати судового збору позивачем надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2020 рік № 261 від 05.03.2021 року, що є недостатнім для висновку про не задовільний матеріальний стан позивача, який перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Принаймі, з наданої позивачем довідки вбачається, що судовий збір, який належить сплатити позивачу в розмірі 908 гривень, не перевищує 5 % від суми доходів, зазначених у ній.

Інших доказів, таких як довідка про розмір пенсійного забезпечення за 2020 рік, банківські докум енти про відсутність на рахунку коштів, інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема, сплати судового збору, позивачем не надано.

Перевіривши матеріали позовної заяви, клопотання про звільнення від сплати судового збору та додані до них матеріали, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору по справі, оскільки позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували її неспроможність сплатити судовий збір по даній цивільній справі на момент подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наявність у позовній заяві зазначених вище недоліків, позов слід залишити без руху. При цьому позивачу, на виконання вимог ухвали, потрібно усунути вказані в ухвалі недоліки та надати документ про сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 83, 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності та державного акту на земельну ділянку - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається їй.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: