Дата документу 27.07.2021 Справа № 2-5415/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 2-5415/10

Провадження №22-ц/807/2380/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року, в складі судді Філіпової І.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої зазначали наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2010 був задоволений позов ЗОКС «Довіра», розірваний кредитний договір № 10201 від 12.06.2008, укладений між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» та ОСОБА_3 ; стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» 18 361,52 грн., а також держмито у розмірі 183,62 грн., а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Вказане рішення набрало законної сили 04.12.2010.

04.03.2011 Ленінський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист № 2- 5415/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ЗОКС «Довіра» 18 361,52 грн., а також держмито у розмірі 183,62 грн., а також 120 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

07.09.2011 вказаний виконавчий лист був поданий позивачем у ВДВС до примусового виконання.

07.09.2011 Ленінським ВДВС ЗМУЮ було відкрите виконавче провадження № 28467308 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5415/2010р. виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 04.03.2011.

23.02.2012 постановою державного виконавця Хохлова К.К. був накладений арешт на нерухоме майно боржників.

Виконавче провадження № 28467308 було завершене і виконавчий лист № 2- 5415/2010 виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя 04.03.2011 був повернутий позивачу. Більше вказаний виконавчий лист до виконання не пред`являвся.

Ураховуючи викладене, заявники просили суд визнати виконавчий лист № 2- 5415/2010, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя 04.03.2011, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального, просять ухвалу суду скасувати, визнати виконавчий лист № 2-5415/2010, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя 04.03.2011, таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню, оскільки пропущений строк його пред`явлення до виконання.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, повідомлені про дату, місце та час розгляду справу. Причини неявки не повідомили ( а.с.69-72).

Ураховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, виходив з відсутності належних та допустимих доказів наявності обставин, передбачених ст.. 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2010 року в справі № 2-5415/2010, яке набрало законної сили, розірвано кредитний договір № 10201 від 12.06.2008, укладений між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» та ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» 18 361,52 грн., а також держмито у розмірі 183,62 грн., а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (а.с. 31).

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження, 07.09.2011 Вознесенівським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 28467308, боржник ОСОБА_3 , стягувач ЗОКС «Довіра». На даний час виконавче провадження завершено (а.с. 8).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Ураховуючи викладене, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявниками при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ними чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився, або їх обов`язок, як боржників, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягувач пропустив процесуальний строк для пред`явлення виконавчого листа на виконання, а отже втратив право на таке пред`явлення, не спростовують правильних висновків суду.

Сам факт закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки у стягувача залишається право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у разі доведеності наявності поважних причин для його поновлення (ст. 433 ЦПК України).

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що виконавчий лист № 2-5415/2010, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя 04.03.2011, пред`явлено стягувачем до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Також в матеріалах справи відсутня інформація, що ЗОКС «Довіра» зверталась до суду з заявою про поновлення попущеного строку на пред`явлення вищевказаного листа до виконання, в задоволенні якої судом було відмолено.

Частиною першою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання заявників на те, що ЗОКС «Довіра» знаходиться в стані припинення не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки не встановлено підстав, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України за яких виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Інших належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містять.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова