29.07.2021 Справа № 756/2456/20
№756/2456/20
№2-756/847/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Волковій А.А.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення з відповідачем шлюбних відносин дитина залишилися проживати разом із позивачем.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.10.2009 року №2-6176/09 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказує, що ОСОБА_3 порушуючи право своєї дитини на повноцінне життя ухилявся від виконання рішення суду та сплати аліментів, що призвело до заборгованості по виплатам, яка станом на 13.04.2018 року склала 48 950,00 грн.

ОСОБА_3 не оскаржував розмір встановленої заборгованості по аліментах та 27.04.2018 року погасив 49 455 грн. 50 коп.

За підрахунками позивача здійсненими у порядку ч. 1 ст. 196 СК України за період прострочення сплати аліментів з 12.05.2015 року по 27.04.2018 року сума неустойки (пені) складає 21 138,39 грн.

Таким чином, позивач просила стягнути з ОСОБА_3 нараховану пеню по аліментам.

Від представника відповідача 16.12.2020 року через канцелярію суду поступив відзив, у якому вказано, що відповідач заперечує проти позову у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Сторони від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення з відповідачем шлюбних відносин дитина залишилися проживати разом із позивачем.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.10.2009 року №2-6176/09 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду 06.11.2009 року було видано виконавчий лист.

Із відповіді Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 27.12.2019 року №88275 вбачається, що виконавчий документ позивачем на виконання пред`явлено лише 12.04.2018 року, одночасно з чим виконавцем здійснено нарахування заборгованості по аліментам за останні три роки, яка за підрахунками склала 48 950,00 грн.

Згідно постанови Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 за рішенням суду яке вступило в законну силу 06.11.2009 року відкрито 13.04.2018 року.

За правилами ч.1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно відповіді Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 27.12.2019 року №88275, ОСОБА_3 не оскаржував розміру встановленої заборгованості по аліментах, більше того згідно квитанцій від 27.04.2018 року сплатив 25 258 грн., 27.04.2018 року сплатив 24 197 грн. 50 коп. Таким чином станом на 01.07.2018 року заборгованість по аліментах відсутня, крім того, наявна переплата в розмірі 16 832 грн. 33 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Відповідно до положень ч. 1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів та сплати заборгованості по аліментах.

З огляду на те, що стягувачем виконавчий документ на виконання пред`явлено лише 12.04.2018 року, а нарахована заборгованість сплачена у повному обсязі 27.04.2018 року, більше того переплачена на 16 832 грн. 33 коп., стверджувати про те, що заборгованість утворилась з вини ОСОБА_3 підстав немає.

Протилежного позивачем не доведено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів потрібно відмовити.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191, 196 СК України, ст. ст. ст. ст. 5, 12, 13, 19, 77, 78, 79, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29.07.2021 року.

Суддя А.В. Шевчук