Справа №: 343/670/13-ц
Провадження №: 2/0343/293/13
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2013 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Керніцького І. І.,

секретаря - Оленюк Т. В.,

адвоката - Стефківського І.В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Долинаннафтогаз", третя особа - профспілковий комітет Нафтогазовидобувного управління "Долинаннафтогаз" про визнання неправомірною бездіяльність відповідача та стягнення неотриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить постановити рішення, яким визнати неправомірною бездіяльність адміністрації НГВУ "Долинанафтогаз" стосовно вирішення питання про виплату йому надбавки за вислугу років як медичному працівнику, а також протиправними дії щодо виплати не в повному обсязі премії до Дня працівників нафтової, газової і нафтопереробної промисловості та порушення порядку надання щорічної відпустки. Стягнути на його користь з нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" публічного акціонерного товариства "Укрнафта" надбавку за вислугу років в сумі 49772,60 гривень, премію до Дня працівників нафтової, газової і нафтопереробної промисловості в сумі 15325 гривень та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3352,40 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1975 року він працював у медсанчастині (МСЧ) НГВУ «Долинанафтогаз» на різних посадах, а з 2008 року - на посаді завідувача поліклініки - заступником головного лікаря з амбулаторної роботи. Наказом начальника НГВУ «Долинанафтогаз» від 11 січня 2013 року № 14/к його звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України з 16 січня 2013 року. За час його роботи в МСЧ на протязі останніх років адміністрація НГВУ «Долинанафтогаз» проявила бездіяльність стосовно вирішення питання про виплату йому надбавки за вислугу років медичним працівникам, до яких належить позивач, порушила Галузеві угоди щодо виплати, в повному обсязі премії, до Дня працівників нафтової, газової та нафтопереробної промисловості, а також порушила порядок надання йому щорічної відпустки, що привело до недотримання значних для нього коштів і зменшення належної йому заробітної плати. Так, згідно порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009 року № 1418, він має право на отримання такої надбавки в розмірі 30 відсотків посадового окладу щомісяця. Виплата надбавки за вислуги років також передбачена Галузевими угодами за 2007- 2012 роки, ст.97 КЗпП України. Про виплату надбавки він звертався до адміністрації НГВУ «Долинанафтогаз», але листом від 29 січня 2013 року йому відмовлено у виплаті по надуманих мотивах, посилаючись на пункт 2.2.14 Колективного договору ПАТ «Укрнафта», який до призначення і виплати жодного відношення не має. За період 2010-2012 років розмір не виплаченої надбавки становить 49 772,60 грн. (Розрахунок додається). Отже, у результаті бездіяльності відповідача та порушення вимог чинного законодавства він втратив 49 772,60 грн. Колективним договором ПАТ «Укрнафта» на 2007-2008 роки, дія якого продовжувалася на 2009-2012 роки(пункт 2.2.31) передбачено виплату премії кожному працівнику товариства до Дня працівників нафтової, газової та нафтопереробної промисловості при стажі роботи більше одного року 1000 гривень, виплата яких проводилась. Проте цей пункт колективного договору суперечить відповідним положенням галузевих угод між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Профспілкою працівників Нафтової і газової промисловості України, укладених на протязі 2007 2012 років, якими передбачена виплата названої премії у розмірі посадового окладу.(пункт 2.28.Галузевих угод на 2007-2008,2009-2010 роки , пункт 2.29- на 2012 рік). Галузеві угоди мають вищу юридичну силу, ніж колективний договір і обов`язкові до виконання. Пункт 2.2.31 Колективного договору також суперечить пункту 1.1.цього ж договору, в якому зазначено, що даний колективний договір 2007-2008 роки укладений у відповідності до чинного законодавства України, Генеральної та Галузевої угод. Внаслідок зазначеного порушення, йому за 2007-2012 роки не доплачено 15 325,00грн. премії.(Розрахунок додається). Отже, через заниження відповідачем розміру премії до професійного свята, що є порушенням Галузевих угод, статті 97 КЗпП України, він недоотримав 15325,00грн заробленої премії. Наказом начальника НГВУ «Долинанафтогаз» від 28 грудня 2012року №486/к йому надано 14 днів щорічної відпустки за період з 26 грудня 2012 по 26 грудня 2013 року. Вважає, що при наданні цієї відпустки відповідачем порушено чинне законодавство, яке регулює порядок надання відпусток. У відповідності зі статтею 3 Закону України « Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з послідуючим звільненням. Датою звільнення у цьому разі є останній день відпустки. Згідно статті 79 КЗпП України щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь який час відповідного робочого року. Тому позивач має право на відпустку за 2013 рік тривалістю 31 календарний день. Але йому було надано тільки 14 днів у січні 2013 року і звільнено з роботи. Грошова компенсація за невикористані 17 днів при звільненні йому не виплачена. Через порушення порядку надання щорічної відпустки йому не виплачено 3 352,40 грн. (Розрахунок додається). Всього з вини адміністрації НГВУ «Долинанафтогаз» ОСОБА_1 не виплачено 68449.40 грн. Наведене вище підтверджується: витягом з його трудової книжки, наказами начальника НГВУ «Долинанафтогаз» від 28.12.2012 року № 486-к, від 1101 2013 року №14-к, листом начальника НГВУ «Долинанафтогаз» від 2901.2013 року № 21 юр.-512 розрахунками , довідками № 180 ОП-731 від 08.02 2013року, №180 ОП-1015 від 26.02.2013, Галузевими угодами на 2007-2012 роки.

Позивач та його представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зіславшись на вищевикладені обставини, просили позов задоволити.

Представник відповідача позову не визнав, на обґрунтування мотивів підстав невизнання позовних вимог надав суду письмове заперечення, яке долучено до матеріалів справи.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 232 КЗпП України визначено, що трудові спори працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав звільнення розглядаються виключно у судовому порядку. Слід наголосити, що відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Зокрема позовна вимога в частині визнання неправомірною бездіяльність адміністрації НГВУ "Долинанафтогаз" стосовно вирішення питання про виплату позивачу надбавки за вислугу років як медичному працівнику не підлягає до задоволення з урахуванням наступного.

Так, відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог чи заперечень.

Так, 15.01.2013 року позивач звернувся з листом до адміністрації НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» щодо виплати йому надбавки за вислугу років.

Листом відповідача від 29.01.2013 року за № 21юр-512 ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд його заяви та за результатами чого йому було відмовлено в її задоволенні.

З оглянутих вище листів вбачається, що в даному випадку, не погоджуючись з відмовою у проведенні відповідних виплат позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що незгода позивача з до поводами відповідача щодо підстав відмови у виплаті надбавки за вислуги років свідчить про існування з цього приводу спору між сторонами і не може розглядатися як бездіяльність відповідача.

Щодо позовної вимоги про стягнення надбавки за вислугу років суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з 1975 року позивач працював у медсанчастині (МСЧ) НГВУ «Долинанафтогаз» на різних посадах, а з 2008 року - на посаді завідувача поліклініки - заступником головного лікаря з амбулаторної роботи. Наказом начальника НГВУ «Долинанафтогаз» від 11 січня 2013 року № 14/к його звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України з 16 січня 2013 року.

Правовідносини з даного приводу регулює Постанова Кабінету Міністрів України № 1418 від 29.12.2009 р. «Про затвердження порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я» та галузеві угоди за 2007-2012 роки укладені між Міністерством палива та енергетики України (Міністерством енергетики та вугільної промисловості України), Національною Акціонерною Компанією «Нафтогаз України» та Профспілкою працівників нафтової та газової промисловості України».

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1418 від 29.12.2009 р. Дія цього порядку поширюється на медичних та фармацевтичних працівників, які працюють у будь-яких державних та комунальних установах, закладах, організаціях незалежно від підпорядкування і умови оплати праці яких визначаються відповідно до умов оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я. ПАТ «Укрнафта» не являється державною чи комунальною установою, закладом чи організацією (закладом охорони здоров`я), оскільки згідно організаційно правової форми є акціонерним товариством (до 23.03.2011 року Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта»), яке було засноване ще в 1994 році шляхом перетворення з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Укрнафта» відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» № 210/93 від 15.06.1993 року та на підставі наказу Державного комітету України по нафті і газу № 57 від 23.02.1994 року (копія довідки з ЄДРПОУ № 637297 від 27.12.2012 р. додається до заперечення). Також слід зазначити, що умови оплати праці позивачу визначались відповідно не до умов оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я а до умов оплати праці додатку № 2 «Система коефіцієнтів співвідношень посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців непромислової групи ПАТ «Укрнафта» до мінімальної тарифної ставки робітника 1-го розряду непромислової групи» до колективного договору ПАТ «Укрнафта» з урахуванням примітки до даного додатку (витяг з додатку № 2 додається до заперечення).

Отже дія порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1418 від 29.12.2009 р., не поширюються на позивача, як медичного працівника акціонерного товариства, заробітна плата якому виплачувалась згідно умов встановлених Колективним договором ПАТ «Укрнафта», а отже жодних підстав для виплати останньому надбавки за вислугу років не має. Також слід зазначити, що п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1418 від 29.12.2009 р. визначено - надбавка за вислугу років установлюється медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я залежно від стажу роботи. Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 1418 від 29.12.2009 р. визначено, який саме стаж роботи зараховується до стажу роботи, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років. Так до зазначеного стажу зараховується зокрема: час роботи у державних та комунальних закладах охорони здоров`я України, СРСР і союзних республік СРСР на посадах, визначених у пункті 3 цього порядку та час роботи у будь-яких державних та комунальних установах, закладах та організаціях незалежно від підпорядкування на посадах, визначених у пункті 3 цього порядку, за умови, що оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до умов оплати праці медичних працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я. З трудової книжки позивача (копія трудової книжки долучена позивачем до позовної заяви) вбачається, що останній з 01.08.1975 р. обіймав різні медичні посади в МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» (Медико-санітарна частина) та Поліклініки МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» до моменту звільнення - 16.01.2013 р. Відповідно до п.1.1 Положення «Про Медико-санітарну частину НГВУ «Долинанафтогаз» від 02.06.2005 р. (копія положення додається до заперечення) - Медико-санітарна частина є структурним підрозділом НГВУ «Долинанафтогаз». Відповідно до розділу 1 Положення «Про Поліклініку МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» від 22.07.2011 р. (копія положення додається до заперечення) - поліклініка є структурним підрозділом МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз». Отже з Положення «Про Медико-санітарну частину НГВУ «Долинанафтогаз» та з Положення «Про Поліклініку МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» не вбачається, що такі підрозділи, як МСЧ чи поліклініка належать до державних чи комунальних закладів охорони здоров`я України, натомість дані підрозділи належать до структури НГВУ «Долинанафтогаз», що є структурною одиницею Публічного акціонерного товариства «Укрнафта».

Окрім того, як зазначалось вище, заробітна плата позивачу виплачувалась згідно умов встановлених Колективним договором ПАТ «Укрнафта», а не умов оплати праці медичних працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я, а отже час роботи позивача на різних медичних посадах в МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» та поліклініки МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» не може бути стажем, який дає право на встановлення і отримання надбавки за вислугу років. Позивачем не доведено, та не надано жодного доказу про те, що ПАТ «Укрнафта» було, чи є державною чи комунальною установою, закладом чи організацією, закладом охорони здоров`я, та що умови оплати праці йому визначались відповідно до умов оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я. Є також безпідставне посилання позивача на галузеві угоди за 2007-2012 роки укладені між Міністерством палива та енергетики України (Міністерством енергетики та вугільної промисловості України), Національною Акціонерною Компанією «Нафтогаз України» та Профспілкою працівників нафтової та газової промисловості України», оскільки п. 9 розділу «Надбавки» кожної Галузевої угоди визначено надбавку за вислугу років (щомісячно) до 40 відсотків тарифної ставки (посадового окладу) залежно від стажу роботи в порядку і на умовах, встановлених колективним договором. З аналізу даного пункту вбачається про виплату надбавки в залежності від стажу роботи в порядку і на умовах, встановлених колективним договором. Тобто даний пункт самостійно не визначає порядок та умови виплати надбавки, а є відсильним до порядку та умов встановлених колективним договором. Позивачем не зазначається жодного пункту Колективного договору ПАТ «Укрнафта», яким би передбачалось порядок та умови виплати надбавки за вислугу років, та який теоретично міг би порушити Відповідач. Отже не існує жодної правової підстави, відповідно до якої позивачу необхідно виплачувати надбавку за вислугу років, оскільки самим же позивачем не зазначається про порушення жодного пункту Колективного договору ПАТ «Укрнафта» щодо виплати надбавки за вислугу років. Щодо позовної вимоги позивача про виплату премії до Дня працівників нафтової, газової та нафтопереробної промисловості. В обґрунтування зазначеної вимоги позивач посилається на п. 2.28 та п. 2.29 галузевих угод за 2007-2012 роки укладені між Міністерством палива та енергетики України (Міністерством енергетики та вугільної промисловості України), Національною Акціонерною Компанією «Нафтогаз України» та Профспілкою працівників нафтової та газової промисловості України». При цьому з поданих позивачем галузевих угод за 2007-2012 роки не вбачається, що стороною даних угод чи її підписантом є ПАТ «Укрнафта», також не вбачається, що ПАТ «Укрнафта» уповноважувала будь-яку сторону Галузевих угод діяти в інтересах та від імені Відповідача, а отже дані угоди не можуть братись до уваги.

Слід зазначити, що відповідно до п. 1.11 Статуту ПАТ «Укрнафта» (копія витягу із Статуту додається до заперечення) - товариство не відповідає за зобов`язаннями держави, а держава не відповідає за зобов`язаннями товариства. Тож взяті державою в особі Міністерства палива та енергетики України чи Національною Акціонерною Компанією «Нафтогаз України» зобов`язання перед Профспілкою працівників нафтової та газової промисловості України викладені в Галузевих угодах за 2007-2012 роки не є зобов`язаннями для ПАТ «Укрнафта». З установчих документів ПАТ «Укрнафта» не вбачається про підпорядкованість Відповідача чи перебування його у сфері дії Сторін (Міністерства палива та енергетики України чи Національною Акціонерною Компанією «Нафтогаз України») Галузевих угод за 2007-2012 роки (копія витягу з ЄДРЮОФОП додається до заперечення). Натомість відповідно до ч. ч 1 та 2 ст. 5, та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» - Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Для ПАТ «Укрнафта» є обов`язковим до виконання укладений Колективний договір з Об`єднаним профспілковим комітетом працівників ПАТ «Укрнафта», умови якого не погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, і виконання якого не заперечується і не оскаржується позивачем. Слід також зазначити, що і зі сторони профспілки, яка виступала представником трудового колективу ПАТ «Укрнафта» зокрема і позивача, було підписано Колективний договір з умовами, які тепер на думку позивача не відповідають Галузевим угодам за 2007-2012 роки, при цьому профспілка будучи і в подальшому представником, як позивача так і трудового колективу ПАТ «Укрнафта» загалом, у відповідності до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», не направляло подання про усунення якихось можливих порушень, допущених зі сторони Відповідача, і не зверталась з цього приводу до суду. Отже, посилання позивача на порушення відповідачем вимог галузевих угод за 2007-2012 роки є безпідставним, та не підтверджений жодним доказом, про обов`язковість дотримання вимог цих угод відповідачем. Щодо позовної вимоги в частині визнання протиправних дій щодо порушення порядку надання щорічної відпустки. У відповідності до частин 3 та 6 статті 79 Кодексу законів про працю України (далі також КЗпП України) - Щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року. Поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів. На підставі зазначених правових норм та поданої позивачем заяви (копія заяви додається до заперечення) і наказу № 486/к від 28.12.2012 р. (копія наказу долучена позивачем до позовної заяви), останньому було надано частину щорічної відпустки терміном чотирнадцяти календарних днів з 02.01.2013 р. по 16.01.2013 р. за період роботи з 26.12.2012 р. по 26.12.2013 р. Отже позивачу, частину щорічної відпустки терміном чотирнадцяти календарних днів з 02.01.2013 р. по 16.01.2013 р., було надано на підставі поданої та підписаної ним письмової заяви у відповідності з вимогами ч. ч. 3 та 6 ст. 79 КЗпП України.

Надання позивачу відпустки терміном чотирнадцяти календарних днів з 02.01.2013 р. по 16.01.2013 р. за майбутній період робити з 26.12.2012 р. по 26.12.2013 р., який останнім фактично не було відпрацьовано, було дією доброї волі зі сторони керівництва НГВУ «Долинанафтогаз», для забезпечення можливості позивача отримати суму коштів - матеріальна допомога на оздоровлення, в розмірі двомісячної тарифної ставки, що передбачено п. 2.2.29 колективного договору ПАТ «Укрнафта» (витяг з колективного договору додається до заперечення). Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку. Відповідно до наказу (розпорядження) № 3095 (копія наказу (розпорядження) додається до заперечення) позивачу було надано частину щорічної відпустки терміном чотирнадцяти календарних днів з 24.01.2012 р. по 06.02.2012 р. за період роботи з 26.12.2011 р. по 26.12.2012 р.

Також відповідно до наказу (розпорядження) № 2529 позивачу було надано наступну частину щорічної відпустки терміном десяти календарних днів з 21.08.2012 р. по 31.08.2012 р. за період роботи з 26.12.2011 р. по 26.12.2012 р. Щодо частини щорічної відпустки терміном семи календарних днів за період роботи з 26.12.2011 р. по 26.12.2012 р., то позивачем, на підставі поданої ним письмової заяви від 05.12.2012 р. (копія заяви додається до заперечення) та наказу № 487/к від 28.12.2012 р. (копія наказу додається до заперечення), було отримано грошову компенсацію у відповідності до ч. 4 ст. 83 КЗпП України. Отже позивачу за період роботи з 26.12.2011 р. по 26.12.2012 р. протягом 2012 р. було надано 24 дня щорічної відпустки та виплачено грошову компенсацію за 7 днів невикористаної щорічної відпустки. Питання належної до отримання позивачем щорічної відпустки за 2012 р. було закрито в цьому ж році. Станом на 16.01.2013 р. (дата звільнення позивача) в ОСОБА_1 не було жодного дня невикористаної ним щорічної відпустки на яку при звільненні позивача могла би нараховуватись та виплачуватись грошова компенсація у відповідності до ч. 1 ст. 83 КЗпП України. Натомість, як зазначалось вище, надана позивачу частина щорічної відпустки терміном чотирнадцяти календарних днів з 02.01.2013 р. по 16.01.2013 р. за період роботи з 26.12.2012 р. по 26.12.2013 р. є відпусткою, що надана передчасно (авансом) за майбутній період роботи, в якому позивач відповідно вже не працює.

Тож позивачу не належить до виплати грошова компенсація за нібито невикористані 17 днів відпустки через фактичну відсутність таких днів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для проведення позивачу виплат по надбавці за вислугу років, премії до дня працівників нафтової, газової та нафтопереробної промисловості та компенсації за невикористану відпустку, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі ст.. 232 КЗпП України, Постанова Кабінету Міністрів України № 1418 від 29.12.2009 р. «Про затвердження порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я» та галузеві угоди за 2007-2012 роки укладені між Міністерством палива та енергетики України (Міністерством енергетики та вугільної промисловості України), Національною Акціонерною Компанією «Нафтогаз України» та Профспілкою працівників нафтової та газової промисловості України», керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Долинаннафтогаз", третя особа - профспілковий комітет Нафтогазовидобувного управління "Долинаннафтогаз" про визнання неправомірною бездіяльність відповідача та стягнення неотриманих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з часу його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні підчас проголошення судового рішення можуть оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку на протязі десяти днів з часу отримання копії цього рішення.

Суддя