Справа № 761/4218/20
Провадження № 2-др/750/14/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2021 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
секретаря Левченко А.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Туки С.М. про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 761/4218/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів,
третя особа Публічне акціонерне товариство «Закритий Недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер»,
Рішенням Деснянського районного суду від 02 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 888230 грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

09 березня 2021 року ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тука С.М. подали до суду заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд заяв про стягнення витрат на правничу допомогу без її участі, вказавши, що свою заяву підтримує, а проти задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 заперечує, проте з яких підстав, не зазначила.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Тука С.М. подав до суду клопотання про розгляд заяв без його участі та участі відповідача. Також представник відповідача подав до суду заперечення, в якому зазначив, що стороною позивача, в порушення норм процесуального права, не було подано до суду разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона очікувала понести у зв`язку із розглядом справи, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Закритий Недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяв повідомлявся завчасно та належним чином.

У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Руденок П.С. на підставі ордеру серії СВ № 1008262 від 10.12.2020 та договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 1 від 03 січня 2020 року, № 1-1/20 від 01 квітня 2020 року та № 18 від 10 грудня 2020 року (т. 2 а.с. 211-212, 214, т. 3 а.с. 76-77, 80-81, 84-85).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 01.04.2020 позивач сплатила адвокату відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 1 від 03.01.2020 7500 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 05.12.2020 позивач сплатила адвокату відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 1-1/20 від 01.04.2020 8000 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 03.03.2021 позивач сплатила адвокату відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 18 від 10.12.2020 8800 грн. (т. 3 а.с. 78, 82, 86).

Представник відповідача адвокат Тука С.М. подав до суду заперечення на клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що позивачем не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на правничу допомогу разом з першою заяву по суті спору.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що при пред`явленні позову ОСОБА_1 не зазначила, що у неї є представник, який надає правову допомогу, не послалася на укладений договір і не зазначила взагалі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, позовна заява з додатками, а пізніше заява про забезпечення позову направлені нею особисто засобами поштового зв`язку та нею особисто, як відправителем, складено опис вкладення. Договір № 1 від 03 січня 2020 року про надану ОСОБА_3 правову допомогу по складанню позовної заяви та заяви про забезпечення позову, з урахуванням готування, роздрукування та відправлення, позивач надала лише 09.03.2021, тобто після оголошення рішення судом. Отже, в порушення вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивач не повідомила та не подала до суду разом з першою заявою по суті попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу по договору № 1 від 03 січня 2020 року, хоча позов був поданий у лютому 2020 року.

Разом з тим, в якості судових витрат позивач у своїй позовній заяві на підставі п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомила, що понесені нею орієнтовні судові витрати становлять 10510 грн. і складаються лише зі сплати судового збору.

У матеріалах справи до підготовчого засідання відсутні докази на підтвердження того, що позивачу надавалася правова допомога адвокатом Руденком П.С. на час пред`явлення позову, заяви про забезпечення позову, у справі відсутні адвокатські запити адвоката Руденка П.С., на які є посилання у договорі про надання правової допомоги № 1-1/20 від 01 квітня 2020 року (саме за складання таких запитів передбачена оплата в розмірі 8000 грн.). Натомість, позивачем надані суду докази, які підтверджують, що запити до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «БУДКЕПІТАЛ», Асоціації «Будівельна група «Буд Девелопмент» стосовно предмету спору направлялися особисто позивачем та клопотання про витребування доказів подавалися нею без посилання на те, що стосовно витребуваних доказів були подані адвокатські запити, їх копій та відповідей на адресу адвоката не надано. Натомість, у справі є відповіді вказаних організацій, адресовані на запити самої ОСОБА_1 .

Тобто, жодних доказів про здійснені адвокатські запити згідно договору № 1-1/20 від 01 квітня 2020 року, за які позивач згідно акту приймання-передачі виконаних робіт загалом сплатила 8000 грн., матеріали справи не містять, а тому підстав для стягнення вказаних коштів, як витрат на правову допомогу, суд не вбачає, оскільки не надано доказів надання такої допомоги адвокатом.

Крім того, у матеріалах справи в т. 2 на а.с. 207-208 є ордер адвоката Яковлєва А.Л. серії ЧН № 096415 від 01.10.2020, виданий на підставі договору від цього ж числа, про надання правової допомоги ОСОБА_1 та клопотання цього адвоката, як представника позивача, який представляє її інтереси у даній справі, про надання справи для ознайомлення та зняття фотокопій. Також в справі містяться запити адвоката Яковлєва А.Л., подані 04 грудня 2020 року в інтересах позивача та відповіді на них, адресовані адвокату Яковлєву А.Л. Доказів про оплату послуг адвокату Яковлєву А.Л. у матеріалах справи не має і питання про їх стягнення позивачем не ставиться.

Вперше договір № 18 від 10 грудня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Руденок та партнери» разом з ордером серії СВ № 1008262 від 10.12.2020, був поданий представником позивача ОСОБА_3 у підготовчому засіданні та він приймав участь у розгляді справи.

Таким чином, в даній справі документально підтверджені та своєчасно подані позивачем докази понесених витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Руденком П.С. згідно договіру про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 18 від 10.12.2020, який вперше подано у підготовче засідання та дата укладення договору відповідає даті проведення цього засідання. Надана правова допомога згідно цього договору на суму 8800 грн., пов`язана зі складанням адвокатського запиту в СК «Гарантія», що підтверджено матеріалами справи (т. 2 а.с. 247), та участю адвоката у судових засіданнях.

Тому суд приходить до висновку, що по договору № 18 від 10 грудня 2020 року належить відшкодувати позивачу понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, як це передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позивач не повідомила та не зазначила разом з першою заявою по суті спору про укладений договір на правову допомогу з АБ «Руденок та партнери», не подала до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні витрат на правову допомогу по договору, який існував на час пред`явлення позову і щодо якого позивач не подала попереднього (орієнтовоного) розрахунку і не повідомила про існування такого договору в свої позовній заяві.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у правовому висновку Великої Палати Верховного суду, який міститься у постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.

Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Тука С.М. на підставі договору та ордеру серії ЧН № 107332 від 05.11.2020 (т. 2 а.с. 96, 97).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 26 січня 2021 року відповідач сплатила згідно договору про надання правової допомоги № б/н від 05.11.2020 адвокату 10000 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 15 від 05 березня 2021 року відповідач сплатила згідно договору про надання правової допомоги № б/н від 05.11.2020 адвокату 15000 грн. (т. 3 а.с. 67, 68).

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки відповідачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, клопотання про зменшення цих витрат позивачем не подано, а тому, враховуючи категорію складності справи, суд вважає за необхідне стягнути витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем, пропорційно до частини вимог, щодо яких позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Керуючись ст. 141, 142, 258-261, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Заяву представника відповідача адвоката Туки С.М. про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у сумі 6649 грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у сумі 6110 грн.

В іншій частині заяв відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів в порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя