Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/784/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2021 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Коломієць Л.В.,

справа № 677/784/20,

сторони у справі:

позивач акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

вимоги позивача звернення стягнення на предмет іпотеки,

третя особа ОСОБА_2 ,

представник позивача ОСОБА_3 ,

представник відповідача Сидорук Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач зазначив, що 27.02.2007 року акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 07-962/8-632-5, згідно якого остання отримала кредит у сумі 14 000 доларів США.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_2 зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 27.02.2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечні договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав АТ «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площе 93,70 кв. м., житловою площею 64,50 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 07-962/8-632-5 не виконала, істотно порушила умови кредитного договору в результаті чого станом на 15.05.2020 р. має заборгованість: за кредитом - 3 155,48 доларів США; за відсотками - 4 533,37 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 920,33 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 238,07 доларів США.

Зважаючи на невиконання боржником основного зобов`язання просить звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 93,7 кв.м., житловою площею 64,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 07-962/8-632-5.

Представник відповідача ОСОБА_4 , вимоги позову не визнав, вказав, що житловий будинок є єдиним житлом відповідача, крім того діє мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Також вказав, що площа житлового будинку є більшою, ніж вказана у позовній заяві. Крім того позивач не звертався до відповідача з вимогою виконання основного зобов`язання, щодо погашення заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а тому не набув права звернення стягнення на предмет іпотеки.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на їх безпідставність.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином

ІІІ. Процесуальні дії у справі

17.06.2020 відкрито провадження у справі.

08.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

27.02.2007 року АТ «Укрсоцбанк» уклало з ОСОБА_2 кредитний договір № 07-962/8-632-5, згідно якого остання отримала кредит у сумі 14 000 доларів США.

27.02.2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав АТ «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 93,70 кв. м., житловою площею 64,50 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М.С. 27.02.2007 року та зареєстровано в реєстрі за №815.

Житловий будинок належить відповідачу на праві особистої приватної власності на підставі рішення виконкому Красилівської міської Ради народних депутатів №20 від 13.02.1987 р., та внесеного запису в реєстрову книгу №15 за реєстровим №3141 від 25.02.1987 р.

Додатковим договором до іпотечного договору від 27.02.2007 року сторони домовились внести зміни до п.1.4.2 Іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Шлейник М.С. 27.02.2007 року та зареєстрованим в реєстрі за №815, виклавши його в новій редакції, згідно якої процентна ставка за основним зобов`язанням була збільшена до 15 % річних.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 20.03.2014 року позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , солідарно 37014 гривень 78 копійок заборгованості за кредитним договором №07-962/8-632-5 від 27.02.2007, стягнуто з відповідачів на користь АТ «Укрсоцбанк» судовийз збір.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 15.09.2014 р. рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20.03.2014 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №07-962/8-632-5 від 27.02.2007 в розмірі 4472,83 доларів США та стягнуто судовий збір в сумі 370 грн 14 коп. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» та 206 грн 85 коп. судового збору на користь держави.

Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.12.2019 за №5/2019, а також рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», протокол №4/2019 від 15.10.2019 р. затверджено Передавальний акт. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа Банк», правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа Банк».

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань акціонерне товариство "Укрсоцбанк" припинено шляхом реорганізації. Правонаступником акціонерного товариства "Укрсоцбанк" є акціонерне товариство "Альфа-Банк".

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 590 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Між сторонами виникли правовідносини, які врегульовано нормами §2 Глави 49 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, Законом України «Про іпотеку».

V. Оцінка суду

Позивач заявивши вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки вказав, що оскільки боржник ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за основним договором в АТ «Альфа-Банк» виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки містить стаття 33 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до абзацу 1 вказаної статті у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином право на звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише у випадку невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання або порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором.

Судом встановлено, що Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 15.09.2014 р. рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20.03.2014 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №07-962/8-632-5 від 27.02.2007 в розмірі 4472,83 доларів США та стягнуто судовий збір в сумі 370 грн 14 коп. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» та 206 грн 85 коп. судового збору на користь держави. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відомостей про хід виконання вказаного судового рішення матеріали справи не містять, як і доказів того, що боржник основне зобов`язання за кредитним договором №07-962/8-632-5 від 27.02.2007 не виконав.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

На підтвердження невиконання боржником основного зобов`язання позивачем до позовної заяви долучено лише Розрахунок заборгованості ОСОБА_2 (а.с. 16-17), який є недостовірним доказом наявності заборгованості в розумінні статті 79 ЦПК України. Такого висновку дішов Верховний Суд в постанові від 30.01.2018 року справа №161/16891/15-ц.

У цій справі Верховний Суд наголосив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розміру є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Крім того визначена розрахунком сума заборгованості за кредитним договором на яку посилається позивач відрізняється від заборгованісті, встановленї постановою апеляційного суду Хмельницької області від 15.09.2014 р. Згідно розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_2 кредитної заборгованості за договором № 07-962/8-632-5 від 27.02.2007 року загальна сума заборгованості становить 9847,25 доларів США, з яких 3155,48 доларів США заборгованість за кредитом та 4533,37 доларів США заборгованість за відстоками, 920,33 доларів США пені на несвоєчасне повернення кредиту, та 1238,07 доларів США пені на несвоєчасне повернення відсотків, що суттєво перевищує розмір заборгованості, який був встановлений судовим рішенням. Згідно вказаного розрахунку позивач після звернення до суду та ухвалення рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором продовжив нарахування відстоків всупереч приписам статті 1048 ЦК України.

Будь-яких інших належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності невиконаного грошового зобов`язання ОСОБА_2 у розмірі 7688,85 доларів США позивачем суду не надано. А тому суд не може встановити наявність підстав звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі №310/11024/15-ц у постанові від 29.05.2019 року.

В матеріалах справи містяться Вимога, адресована ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про усунення порушень, підписана представником АТ «Альфа-Банк» (а.с.18), згідно якої банк заявив вимогу про сплату заборгованості у розмірі 9847,25 доларів США у тридцяти денний строк та зазначив, що у випадку невиконання Вимоги банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначена на порушення вимог ДСТУ 4163-2003 не містить дати документу. Разом з тим представник позивача стверджує, що така вимога датується 20.05.2020 року.

Навіть якщо припустити, що Вимога дійсно датується 20.05.2020 року, позовна заява надіслана позивачем до суду 25.05.2020 року, таким чином банк позбавив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливості виконати добровільно або оскаржити таку вимогу.

Копія реєстру рекомендованих почтових відправлень, що пересилаються в межа України №210, на яку посилався представник позивача на підтвердження належного повідомлення відповідача про вимогу банка сплатити заборгованість має низьку якість, що позбавляє суд можливості встановити її зміст.

Позивачем до позовної заяви також долучений список згрупованих поштових відправлень №3190, який не містить ані підписів представника банку, ані підпису працівника поштового зв`язку про прийняття відповідних рекомендованих листів. Крім того в графі адреса одержувача вказана стороння адреса, а саме с. Щиборівка Красилівський район Хмельницька область, що є відмінною від адреси зареєстрованого місця проживання відповідача, а саме АДРЕСА_1 , яка крім того вказана в статті 7. «Реквізити та підписи сторін», іпотечного договору від 27.02.2007 року.

Жодних доказів того, що адреса, яка на яку надіслані рекомендовані листи пов`язана із відповідачем, є його місцем проживання - матеріали справи не містять

Жодних інших допустимих та належних доказів направлення та отримання відповідачем вимоги банку, матеріали справи не містять. Не було здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

При цьому суд не погоджується з позицією представника відповідача, щодо дії мораторію на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. У своїй Постанові від 10.04.2019 р. у справі №726/1538/16 ц Верховний Суд зазначив, що мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Отже, мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає можливості органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, зважаючи на те, що позивач не довів достатніми, належними та допустимими доказами невиконання боржником основного зобов`язання за кредитним договором №07-962/8-632-5 від 27.02.2007 року та те, що позивачем порушено процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 551, 633, 634, 625, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100; .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 26.03.2021.

Суддя Р. В. Вознюк