Справа №718/2884/20
Провадження №2/718/796/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2021 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Савчук А.І., розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м.Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації вартості частки спільного сумісного майна подружжя, -

за участю: представника позивача Черкез І.М.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації вартості частки спільного сумісного майна подружжя.

Свою позицію обґрунтовує тим, що вона 19.07.2002 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів громадянського стану Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області зроблений актовий запис №34 від 19.07.2020 року.

Зазначає, що за час спільних шлюбних відносин у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що з часом стосунки з відповідачем розладились, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.07.2020 року у справі №718/1293/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Посилається на те, що за час проживання в зареєстрованому шлюбі, відповідно до договору купівлі-продажу будинку серії ВВО №675164 від 22.11.2004 р., зареєстрованого в реєстрі за №2533 та в Кіцманському РБТІ за №8091790 від 03.07.2002 року, за спільні кошти ними був придбаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок саманний, загальною шющею 32,20 кв.м., в тому числі житловою площею 27,30 кв.м., зазначений в плані під літ.А-І, літня кухня під літ.Б, сараї під літ.В.Г.Д.Е, вбиральня під літ. Ж, підвали під літ.Пд1,Пд2, огорожа №1-6, вартістю на момент купівлі-продажу 19219 грн., а на день подання позову загальною вартістю 104521 грн., право власності на який за усною домовленістю було оформлено на відповідача.

Також посилається на те, що з відповідачем вони не можуть дійти згоди щодо визнання даного будинковолодіння спільною власністю подружжя та подальшого поділу цього нерухомого майна.

Крім того вказує, що під час перебування у шлюбі за спільні кошти ними був придбаний автомобіль легковий-загальний седан-В марки BMW 525D, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2497 см3, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, право власності на який також було оформлено на відповідача та який перебуває у його користуванні, середня ринкова вартість якого на день подачі позовної заяви складає 206763 грн., a Ѕ частина його середньої ринкової вартості відповідно складає 103381 грн. 50 коп.

Вважає, що оскільки, майно було придбане в період шлюбу з відповідачем, тому воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи наведене, просила визнати будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 та автомобіль марки ВМW 525D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння та стягнути на її користь з ОСОБА_2 грошову компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки ВMW 525D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 103381 грн. 50 коп. в порядку поділу цього автомобіля як спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача на її користь сплачені судові витрати на загальну суму 55261 грн. 62 коп., які складаються з сплаченого судового збору в сумі 3236 грн. 62 коп. та вартості послуг за наданння правової допомоги в сумі 52025 грн.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленю про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Черкез І.М., в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовну вимогу позивача про стягнення грошової компенсації за Ѕ частину автомобіля не визнає у повному обсязі. Вважає, що вказаний автомобіль орієнтовною вартістю 100000 гривень є неподільною річчю, а також те, що сплатити вказану частину ніхто з подружжя немає можливості, тому за кожним з них повинно бути закріплено по Ѕ частині автомобіля. Вказує, що зазначена позивачем сума вартості автомобіля не відповідає дійсності, оскільки з урахуванням року випуску, його технічного стану, максимальна вартість його складає 100000 гривень.

Крім того зазначив, що позовну вимогу щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину житлового будинку визнає повністю, оскільки не заперечує того, що даний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Щодо стягнення з нього витрат, понесених позивачем за надання професійної правової допомоги, у визначеному нею розмірі не визнає, вважає його значно завищеним.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів зазначено у ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Так в судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 19.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 від 19.07.2002 року (а.с.20), який було розірвано 23.07.2020 року, що підтверджується рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області (а.с.23).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15.11.2002 року батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с.21), та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 15.09.2008 року батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с.22).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.10.2020 року у справі №718/1396/20 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму що місячно до повноліття дітей, починаючи з 16.07.2020 року (а.с.24-25).

Згідно договору купівлі-продажу від 22.11.2004 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5537415 від 22.11.2004 року, витягу з Державного реєстру правочинів №349349 від 22.11.2004 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 234200895 від 26.11.2004 року, ОСОБА_2 являється власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного за час перебування у шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 (а.с.26-29).

Відповідно до Звіту про належну оцінку майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 12.12.2020 року, виданого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , ринкова вартість житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , станом на 12.12.2020 року складає 104521 грн. (а.с.34-44).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 підтверджується те, що ОСОБА_2 являється власником транспортного засобу марки BMW 525 D, держваний номерний знак НОМЕР_2 , 2003 року випуску, датою реєстрації є 24.01.209 року (а.с.45).

Згідно даних офіційних Інтернет-сайтів «RST» та «auto.ria», долучених до позовної заяви, вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля ВMW 525D, 2003 року випуску, на день подачі позовної заяви ОСОБА_1 , складає 206763 грн. (а.с.47).

Відповідно до висновку №987/К/2021 автотоварознавчого дослідження з оінки транспортного засобу від 20.01.2021 року, наданого оцінювачем ОСОБА_7 , та долученого до матеріалів справи у підготовчому судовому засідання відповідачем ОСОБА_2 , ринкова вартість колісного транспортного засобу BMW 525 D, держваний номерний знак НОМЕР_2 , 2003 року випуску, на дату оцінки становить 94920 гривень.

Звертаючись до суду з позовом, який є предметом даного судового розгляду, позивач ОСОБА_1 зазначила у ньому позовну вимогу щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частки спільного сумісного майна подружжя.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Отже, суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову.

У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не оспорюється учасниками судового процесу той факт, що предметом спору, тобто матеріально-правовим об`єктом з привиду якого виникло конфліктне правовідношення між сторонами справи є нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 та транспортний засіб BMW 525 D, держваний номерний знак НОМЕР_2 , 2003 року випуску.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд застосовує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦКУкраїни, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Нормами частин 1, 3 статті 355 ЦКУкраїни визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статті 60, 61 Сімейного кодексу України).

При цьому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Так, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти, або спільна праця подружжя.

Тобто, в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року в справі № 546/912/16-ц.

Разом з тим, презумпція спільності права власності подружжя на майно (стаття 60 Сімейного кодексу України) може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 та транспортного засобу марки BMW 525 D, держваний номерний знак НОМЕР_2 , 2003 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63 та частиною першою статті 65 СК України.

Спірний автомобіль набутий сторонами за час шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю, що не заперечувалось відповідачем та було зазначено ним у відзиві на позовну заяву (а.с.72-74). Однак відповідач не погоджується з визначеною позивачкою його вартістю, надавши суду висновок №987/К/2021 автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 20.01.2021 року, згідно якого ринкова вартість колісного транспортного засобу BMW 525 D, держваний номерний знак НОМЕР_2 , 2003 року випуску, на дату оцінки становить 94920 гривень.

Клопотань про призначення судової авто-товарознавчої експертизи сторони не заявляли.

Згідно ст.71 ч.5 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Однак позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду до позовної заяви не додано офіційний документ, який підтверджує попереднє внесення нею грошової суми в розмірі вартості 1/2 частини автомобіля на депозитний рахунок суду чи внесення такої суми відповідачем ОСОБА_2 під час судового розгляду справи. Більше того, відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву категорично заперечував щодо сплати компенсації половини вартості транспортного засобу позивачу, оскільки немає такої можливості.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (стаття 368 ЦК України).

Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Правовий аналіз статей 60, 63, 69 Сімейного кодексу України та статей 328, 331, 368, 372 ЦК України дає підстави для висновку про те, що житловий будинок та автомобіль придбані за час шлюбу, тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У зв`язку з цим можливим є визначення рівних часток у цьому майні.

Приймаючи до уваги фактичні обставини по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Крім того, позивачкою ОСОБА_1 понесено судові витрати на професійну правничу допомогу та сплачено судовий збір.

Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, позивачкою разом з позовною заявою було подано до суду Акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги від 18.12.2020 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №б/4, згідно якої на день подачі позовної заяви нею сплачено 17025 грн. за надання правової допомоги (а.с. 49-50).

Також суду надано Договір про надання правничої допомоги від 01.12.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 та адвокат Черкез І.М. погодили зобов`язання про надання правової допомоги (а.с. 56-59).

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а оскільки в судовому засіданні документально підтверджено сплату позивачкою коштів за надання правової допомоги в сумі 17025 грн. згідно Акту виконаних робіт від 18.12.2020 року та копії квитанції до прибуткового касового ордера №б/4 (а.с.49-50), то із ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі саме 17025 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 3236 гривень 62 коп

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 41, 124, 129, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації вартості частки спільного сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з будинку саманного, загальною площею 32,20 кв.м., в тому числі житловою площею 27,30 кв.м., літ.А-І, літньої кухні літ.Б, сараю літ.В,Г,Д,Е, вбиральні літ.Ж, підвалів літ.ПдІ, Пд2, огорожі №1-6 та автомобіль легковий-загальний седан-В марки ВМW 525D, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2497 см3, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_7 , право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з будинку саманного, загальною площею 32,20 кв.м., в тому числі житловою площею 27,30 кв.м., літ.А-І, літньої кухні літ.Б, сараю літ.В,Г,Д,Е, вбиральні літ.Ж, підвалів літ.ПдІ, Пд2, огорожі №1-6.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_7 , право власності на 1/2 частину автомобіля легковий-загальний седан-В марки ВМW 525D, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2497 см3, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_7 , 17025 (сімнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень витрат на правову допомогу та сплачений судовий збір у розмірі 3236 (три тисячі двісті тридцять шість) гривень 62 коп.

Зняти арешт, накладений ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.12.2020 року, з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , саманний, загальною площею 32,20 кв.м., в тому числі житловою площею 32,20 кв.м., зазначений в плані під літ.А-І, літня кухня літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Д», «Е», вбиральня літ. «Ж», підвали літ. «Пд1», «Пд2», огорожа №1-6 та автомобіля легковий-загальний седан-В, марки ВMW 525D, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2497 сантиметрів кубічних, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2021 року

Суддя Кіцманського

районного суду : Л.О. Масюк