Справа № 630/241/21
Провадження № 2/630/223/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2021 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дем`яненко І.В.,
за участю секретаря Нескоромної Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко Світлани Леонідівни про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом
ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , звернулася з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко Світлани Леонідівни про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Позивач просить визнати право власності на житловий будинок та земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 09 липня 1976 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя 14 січня 2009 року ОСОБА_4 склав заповіт, в якому заповідав все належне йому майно дружині ОСОБА_1 .
Позивач з метою прийняття спадщини зверталася до приватного нотраріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_4 , оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернулася до суду з позовом, в якому просить:
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності вцілому на житловий будинок, загальною площею 68,10 кв.м., житловою площею 48,00 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом від 14 січня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Волохіною О.В.. реєстраційний № 1, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про дату, час, місце розгляду справи, шляхом публікації оголошення, до суду не зявилася, про причини неявки суду не повідомила.
Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 вересня 2006 року (а.с.23-24).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 262 від 30 липня 2019 року (а.с.15)
Враховуючи, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.
Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на житловий будинок та земельні ділянки, розташованіза адресою АДРЕСА_1
У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
ОСОБА_4 14 січня 2009 року за життя склав заповіт, відповідно до якого заповідав все належне йому майно ОСОБА_1 (а.с.13).
Згідно статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до статті 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Статтею 1236 Цивільного кодексу України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Так, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки,які йому належать на момент складення заповіту,а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців,яких він призначив,переходить та частина його обов`язків,що є пропорційною доодержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Волевиявлення заповідача ОСОБА_4 спрямоване на передачу майна ОСОБА_1 було вільним та відповідало його волі, заповіт оформлений та посвідчений у встановленому законом порядку. При складенні заповіту особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, форму та порядок посвідчення заповіту додержано. Підстав ставити під сумнів волевиявлення спадкодавця немає.
Частиною 1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з нормами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
Матеріали спадкової справи № 87/2019 не містять відомостей щодо спадкоємців, які мають право на обо`язкову частку. Суду таких відомостей під час судового розгляду не надано. Як вбачається з наданої до суду інформації, відповідач не перебуває на обліку як особа, отримує пенсію за віком чи інвалідністю.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Позивач з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку зверталася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні спадкових справ після померлого ОСОБА_4 про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 жовтня 2020 року.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що спадкування житлового будинку та земельної ділянки необхідно здійснювати за заповітом ОСОБА_4 від 14 січня 2009 року відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України.
Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.
Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.
Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.
Таким чином, оскільки позивач на виконання процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю у підготовчому судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 216,1217, 1222, 1223, 1233 -1234, 1240, 1258, 1268, 1269 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу України суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко Світлани Леонідівни про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності вцілому на житловий будинок, загальною площею 68,10 кв.м., житловою площею 48,00 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом від 14 січня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Волохіною О.В.. реєстраційний № 1, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 29 липня 2021 року
СуддяІ. В. Дем`яненко