Провадження № 6/522/623/21
У Х В А Л А

19 липня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря Звонецької І.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 10.04.2013 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 1522/18794/12 в резолютивній частині суд постановив: стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року в розмірі 1 031 814 (один мільйон тридцять одна тисяча вісімсот чотирнадцять) гривень 98 копійок.

19.12.2019 р. постановою Одеського апеляційного суду рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2013 року було скасовано та стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму боргу за договором кредиту в розмірі 999 787, 66 грн.

05.02.2020 р. Приморським районним судом було видано виконавчий лист на постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 р., про стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму боргу за договором кредиту в розмірі 999 787, 66 грн (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 66 копійок).

Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору № 1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року, іпотечного договору №1-366/ZФКВІП-07 від 07.09.2007 року, договору поруки №1-366/ZФКПОР-07/1 від 07.09.2007 року, договору поруки №1-366/ZФКПОР-07/2 від 07.09.2007 року, договору поруки №1-366/ZФКПОР-07/3 від 07.09.2007 року та договору поруки №1-366/ZФКПОР-07/4 від 07.09.2007 року.

22.10.2020 р. ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 1522/18794/12 було замінено сторону вибулого стягувача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалт Солюшенс" ().

11.06.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання виконавчого листа на постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 р., про стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму боргу за договором кредиту в розмірі 999 787, 66 грн (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 66 копійок), таким що не підлягає виконанню.

В заяві ОСОБА_1 посилається на те, що 13 серпня 2020 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Консалт Солюшенс», був укладення договір про зміну валюти зобов`язання, погашення заборгованості та прощення боргу за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року. А отже, відбулась новація у зобов`язанні. Також заявник посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 року (№1381-IX), яким встановлені правила та порядок реструктуризації валютних кредитів, що забезпечені єдиним житлом, а також що реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, є підставою для визнання судом відповідно до статті 432 Цивільного процесуального кодексу України таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документа, виданого для звернення до виконання рішення суду (ухваленого до дня проведення такої реструктуризації), яким передбачено стягнення грошових коштів та/або звернення стягнення на нерухоме майно

30.06.2021 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення на заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

30.06.2021 року від ТОВ «Консалт Солюшенс» надійшла заява, якою останнє визнає заяву ОСОБА_1 , та підтверджує факт здійснення новації за договором.

13.07.2021 року від приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. надійшли заперечення надійшов відзив на заяву, в якому приватний виконавець наполягає на тому, що заява не підлягає задоволенню, оскільки заява подана з єдиною метою зробити неможливим стягнення основної винагороди з боржника після задоволення такої заяви, оскільки в такому разі виконавець позбавиться можливості стягнути з боржника основну винагороду. Також приватний виконавець посилається на ту обставину, що договір про зміну валюти зобов`язання, погашення заборгованості та прощення боргу за кредитним договором укладений до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 року (№1381-IX), а отже, на такий договір положення вищевказаного закону не розповсюджуються.

Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши пояснення сторін та врахувавши визнання стягувачем факту проведення новації за кредитним договором, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 .

Судом встановлено що 13 серпня 2020 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Консалт Солюшенс», був укладення договір про зміну валюти зобов`язання, погашення заборгованості та прощення боргу за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року.

Згідно пункту пункт 1.1 договору, укладенням цього Договору Сторони підтверджують свої наміри, направлені на взаємовигідне погашення заборгованості Позичальника перед Новим кредитором за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 р. шляхом взаємних поступок і компромісів.

Пункт 2.2 Договору передбачає, що Позичальник зобов`язується сплатити Новому кредитору заборгованість в розмірі 666 444 (шістсот шістдесят шість тисяч чотириста сорок чотири) гривні 30 копійок шляхом безготівкового перерахування Новому кредитору суми заборгованості. Сплата заборгованості здійснюється одноразово, в розмірі 138 396,50 в день укладення договору, та в подальшому рівними платежами по 22 002 гривень протягом 24 місяців.

Відповідно до п 2.3 Договору Сторони домовились, що Новий кредитор здійснює прощення (анулювання) Позичальнику залишку основної суми боргу та процентів за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 р. в момент зарахування на рахунок Нового кредитора платежу, яким буде повністю погашено основну суму боргу, визначену пунктом 2.2 даного Договору. Новий кредитор підтвердив, що за наслідком прощення (анулювання) боргу позичальник не має перед кредитором жодних грошових зобов`язань за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року.

Розбіжності правової позиції заявника та приватного виконавця зводяться до різного тлумачення умов договору від 13 серпня 2020 року про зміну валюти зобов`язання, погашення заборгованості та прощення боргу за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року.

З цього приводу суд зазначає, що згідно статті 213 Цивільного кодексу України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Таким чином, якщо обидві сторони правочину заявляють у суді про намір на укладення нового договору кредиту, відступивши від правил та умов попереднього договору, та вчинити новацію, суд не може тлумачити такий правочин по іншому, окрім випадків коли він, чи його тлумачення сторонами порушує публічний порядок, чи вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Виходячи зі змісту та цілей прийняття Законів України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб», реструктуризація простроченої валютної заборгованості по споживчим кредитам не суперечить інтересам держави і суспільства.

В договорі від 13 серпня 2020 року про зміну валюти зобов`язання, погашення заборгованості та прощення боргу за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року, сторонами не вказано що вони здійснили новацію. Проте, з урахуванням прямого визнання з боку ТОВ «Консалт Солюшенс», та ОСОБА_2 у його попередній заяві до суду, факту здійснення новації у зобов`язанні, а також положень пункту 2.3. вищевказаного договору, суд приходить до висновку що таким договором передбачена новація у зобов`язанні. Укладення такого договору за своїм правовим змістом, витлумаченим сторонами, є припинення зобов`язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація) відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України.

23.04.2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 року (№1381-IX). Законом встановлені правила та порядок реструктуризації валютних кредитів, що забезпечені єдиним житлом.

Згідно до пояснювальної записки до проекту вказаного закону, серед причин необхідності прийняття законопроекту - події форс-мажорного характеру, що відбулися в Україні та суттєво вплинули на курс гривні до іноземних валют: Революція Гідності, окупація частини території України тощо. Негативні наслідки форс-мажорних обставин (один із цих наслідків це різкі та суттєві зміни курсу гривні до іноземної валюти) не можуть бути повністю перекладені кредитодавцями на позичальників.

Одна з причин необхідності прийняття законопроекту обґрунтовується, зокрема, спробами кредитодавців отримати прибуток у недобросовісний спосіб, що суперечить верховенству права, яке відповідно до статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні, та принципам цивільного законодавства (зокрема, наступним засадам цивільного законодавства, закріпленим у статті 3 Цивільного кодексу України: добросовісність та розумність). Держава та Парламент мають відреагувати на дії кредитодавців, що зажадали заробляти чималі доходи на наданні кредитів в іноземній валюті громадянам, у яких доходи в іноземній валюті взагалі відсутні, та прийняти законодавчі акти, що захистять позичальників від надмірних, непропорційних, неспівмірних вимог кредитодавців.

Законопроект спрямований на захист позичальників (фізичних осіб), які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, від зловживань з боку кредитодавців.

Також законопроект має на меті сприяти відновленню платоспроможності позичальників, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, але не змогли своєчасно здійснювати платежі за цими кредитами.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень вищевказаного закону, проведення відповідно до цього Закону реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, є підставою для визнання судом відповідно до статті 432 Цивільного процесуального кодексу України таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документа, виданого для звернення до виконання рішення суду (ухваленого до дня проведення такої реструктуризації), яким передбачено стягнення грошових коштів та/або звернення стягнення на нерухоме майно. У разі визнання судом з цих підстав зазначеного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та в разі подання нової позовної заяви стороною справи, в якій було ухвалено рішення про визнання зазначеного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, таке рішення суду не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України.

Пункт 4 Перехідних положень відповідає меті прийняття закону 1381-IX, та направлений на припинення вимог кредитора, державних та приватних виконавців до боржника у випадку реструктуризації кредиту, таким чином, щоб після виплати реструктуризованого боргу споживач кредиту вже не мав будь-яких додаткових зобов`язань за кредитом перед третіми особами, та повністю відновив свою платоспроможність.

Як вбачається із змісту довідки про реструктуризацію заборгованості від 24 травня 2021 року, виданої ТОВ «Консалт Солюшенс», 13 серпня 2020 року заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП від 07 вересня 2007 року було реструктуризовано, шляхом реалізації спеціальної програми реструктуризації заборгованості на умовах, які на цей час вже передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 року (№1381-IX).

Підсумовуючи викладене суд вважає повністю відсутнім обов`язок ОСОБА_1 за виконавчим листом від 05 лютого 2020 року, що виданий Приморським районним судом м. Одеси по справі №1522/18794/12, а виконується зобов`язання за договором від 13.08.2020 року (зобов`язання є траваючим).

В частині відзиву приватного виконавця суд зазначає наступне.

На дату складання відзиву на заяву ОСОБА_1 , як і на дату винесення судом цієї ухвали, виконавче провадження щодо останньої, яке здійснювалось приватним виконавцем є ОСОБА_6 є завершеним у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу.

Суд вважає, що пункт 4 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 року (№1381-IX), прямо направлений на припинення права державних та приватних виконавців на стягнення виконавчого збору та основної винагороди з боржників, які реструктурували свою валютну заборгованість, яка відповідає критеріям, що встановлені у цьому законі. Така вимога закону прямо кореспондує його меті відновити платоспроможність боржника.

В цій частині варто звернути увагу на те, що права вимагати додаткові платежі, окрім як по реструктуризованим кредитам, позбавляються не тільки державній та приватні виконавці, але і кредитор, шляхом примусового списання частини валютної заборгованості, і держава, шляхом звільнення від оподаткування операцій з прощення валютної заборгованості. Тому баланс інтересів учасників правовідносин в цій частині дотримується.

Суд зазначає, що приватний виконавець не позбавлений можливості укладення добровільної угоди зі стягувачем, чи боржником, про виплату основної винагороди приватному виконавцю, за наслідковим виконання спірного виконавчого листа.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Керуючись ст.ст.186, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зацікавлена особа ТОВ «Консалт Солюшенс», позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», заявник ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Приморського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2020 року, що виданий по справі №1522/18794/12 про стягнення солідарно суми боргу за договором кредиту в розмірі 999 787,66 гривень з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст ухвали виготовлено 26.07.2021 року.

Суддя А.В. Науменко