Справа № 344/174/21
Провадження № 22-ц/4808/439/21
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Єлісевич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Івано-Франківського міського суду у складі судді Мелещенко Л.В., постановлену 06 січня 2021 року в м. Івано-Франківську, у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання припиненими зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту в частині сплати процентів,

встановив:

В січні 2021 року ОСОБА_2 одночасно з позовною заявою подав клопотання про забезпечення його та ОСОБА_2 позову до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про визнання припиненими зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту в частині сплати процентів.

В обґрунтування заяви зазначав, що відповідачем надіслано йому вимогу про усунення порушення основного зобов`язання №27289 від 07 грудня 2020 року щодо сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 02 листопада 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , в розмірі 6 708 521,79 грн. У разі непогашення заборгованості ТОВ повідомило про намір в порядку статей 37-38 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Він є власником цього майна, яке відповідно до іпотечного договору від 02 листопада 2007 року передано в іпотеку банку для забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальником. Разом з тим товариство безпідставно нарахувало вказаний борг. Адже пред`явивши 21 липня 2009 року вимогу в розмірі 69 531,70 доларів США кредитор втратив в подальшому право нараховувати нові проценти. На його думку, у зв`язку з пропуском позовної давності банк, а також його правонаступник не можуть стягувати заборгованість за кредитним договором та звертати стягнення на предмет іпотеки. Крім того, квартира є місцем постійного проживання позичальника та неповнолітньої дитини. Відтак на неї поширюється мораторій щодо примусового звернення стягнення відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Щоб запобігти набуттю відповідачем права власності на предмет іпотеки в позасудовий спосіб, що утруднить та/або унеможливить ефективний захист прав позивачів в разі задоволення позову, заявник просив до ухвалення рішення в справі заборонити відчуження і накласти арешт на спірну квартиру, заборонити органам, що здійснюють функції державного реєстратора речових прав та обтяжень на нерухоме майно здійснювати будь-які дії, пов`язані з реєстрацією прав на нерухоме майно.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 06 січня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Заборонено відчуження та накладено арешт на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 з гаражем та коморою, що належить ОСОБА_2 та знаходиться в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 1144898. Заборонено органам, що здійснюють функції державного реєстратора речових прав та обтяжень на нерухоме майно здійснювати будь-які дії, пов`язані з реєстрацією прав на вказане нерухоме майно.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з обґрунтованості доводів заявника та необхідності вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру і заборони вчинення щодо неї дій, зважаючи на наявність між сторонами спору, а також реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Посилаючись на порушення норм процесуального права ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу суду.

Скарга обгрунтована тим, що при вирішенні даного питання судом не було здійснено оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясовано співмірність виду забезпечення позову. Тим самим не обгрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення. В даній справі позивачами заявлено немайнову вимогу про визнання припиненими зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту в частині сплати процентів. А отже, забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не підлягає задоволенню.

Крім того, суд не мотивував яким чином рішення по суті спору може вплинути на права та обов`язки позивача стосовно нерухомого майна, переданого в іпотеку на забезпечення зобов`язань, які тривалий час не виконуються. Предметом позову є виключно договірні відносини щодо часткового припинення зобов`язань, а не квартира. А підставою -настання цивільно-правової відповідальності за невиконання договірних зобов`язань.

Відтак застосований судом захід забезпечення позову впливає на права, інтереси стягувача та іпотекодержателя, відносно яких діє презумпція правомірності правочину.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , покликаючись на безпідставність доводів скарги, просять у її задоволенні відмовити, а ухвалу суду залишити без змін. На їхню думку, суд першої інстанції правильно встановивши зв`язок між заходом забезпечення позову і предметом позову, обґрунтовано наклав арешт на спірне майно та заборонив вчинення реєстраційних дій щодо нього. Позов заявлений з метою захисту їхніх прав, оскільки відповідач має намір набути право власності на предмет іпотеки в позасудовий спосіб. Таким чином визначення судом розміру дійсної кредитної заборгованості сприятиме захисту від неправомірних дій кредитора.

Після звернення ТОВ стягнення на нерухоме майно в позасудовому порядку недоцільним буде встановлення наявності та розміру основного зобов`язання. Натомість в разі задоволення їх позову кредитор втратить право звертати стягнення на квартиру. Також пов`язують вжиття заходів забезпечення позову поширенням на предмет іпотеки дії мораторію відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно вищенаведеним спростовуються доводи апелянта про те, що спір між сторонами не стосується предмета іпотеки.

У засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Боднар Н.Я. доводів скарги не визнав посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду.

Апелянт ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Його представники - адвокати Слостін А.Г. та Архипов О.В. в засідання апеляційного суду не з`явилися. При цьому апеляційним судом не встановлено поважних причин неявки таких в судове засідання. Відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у їх відсутності не вбачається.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно частин першої, другої,четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвала місцевого суду не відповідає цим вимогам закону.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Згідно пунктів 1, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За загальним правилом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову визначені статтею 151 ЦПК України, в т. ч. вона повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої).

Згідно правового висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відтак, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно роз`яснень пункту 3 постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між сторонами дійсно існує спір щодо припинення зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 листопада 2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») та ОСОБА_2 , в частині сплати нарахованих після 21 липня 2009 року процентів.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачі вказували, що відповідач має намір у порядку статей 37-38 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки, переданий ОСОБА_2 в іпотеку відповідно до умов договору від 02 листопада 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. На підтвердження цього надали вимогу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» за вихідним №27289 від 07 грудня 2020 року про сплату впродовж 30 днів боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02 листопада 2007 року в розмірі 6 708 521,79 грн. З яких: 1 626 567,24 грн заборгованість за основним боргом та 5 081 954,55 грн за простроченими процентами (а.с. 19). Відтак не погодившись з визначеною сумою заборгованості по процентах, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулись до суду з цим позовом.

За змістом п.п. 1.1., 1.2. Іпотечного договору від 02 листопада 2007 року, копія якого наявна у виділених матеріалах, предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 . Вона належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 червня 2006 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С.М. по реєстру №Д670. Погоджувальна вартість предмета іпотеки становить 1 003 586,50 грн (а.с.29-32).

Суд, врахувавши, що предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на праві власності, між сторонами виник спір стосовно наявності зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту в частині процентів, а також можливість відчуження відповідачем зазначеного нерухомого майна, з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача дійшов висновку, що задоволення заяви про забезпечення позову не порушить прав учасників процесу, проте забезпечить охоронювані законом права та інтереси позивачів та виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Застосовані судом заходи забезпечення позову не відповідають змісту позовних вимог, оскільки спір не стосується квартири, яка перебуває в іпотеці банку, а незабезпечення позову в обраний спосіб не утруднить виконання рішення суду про задоволення позову.

Так предметом позову в даній справі є вимога немайнового характеру щодо припинення зобов`язань за кредитним договором в частині сплати процентів, оскільки вони, на думку позивачів, нараховані безпідставно. Немайновий характер цієї вимоги самостійно визначено останніми, про що вказано в позовній заяві. Судовий збір сплачено за ставками, що передбачені за подання позовної заяви немайнового характеру (а.с. 6-12).

Незастосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони відчуження та заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці, не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Окрім того ці заходи забезпечення позову не відповідають змісту порушеного, на думку ОСОБА_2 , права та не є співмірними із заявленими вимогами.

В разі задоволення позову рішення суду полягатиме в констатації факту припинення зобов`язання по нарахуванню процентів за кредитним договором. Отже рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню. Відповідно суд помилково вважав, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Крім того, розділ 5 іпотечного договору містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Такими способами обумовлено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». А також отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Як передбачено пунктом 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. За таких обставин вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 06 січня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання припиненими зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту в частині сплати процентіввідмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року