КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського 130» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в якому створено ОСББ «Лобановського 130».

Загальними зборами об`єднання 19 травня 2016 року був затверджений кошторис із внеском на утримання житлового комплексу в розмірі 3,20 грн./м2 та внесками до ремонтного та резервного фондів по 0,10 грн./м2 загальної площі квартири.

18 квітня 2018 року загальними зборами об`єднання був затверджений кошторис із внеском на утримання житлового комплексу 2-9 поверхи в розмірі 6,10 грн./м2 загальної площі квартири.

По квартирі АДРЕСА_1 існує заборгованість по внескам за період з 01 жовтня 2016 року по 30 червня 2020 року в розмірі 10 497,10 грн.

Враховуючи вищевикладене позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Лобановського 130» заборгованість по внесках на утримання житлового комплексу та внесках до ремонтного резервного фондів, а також всі інші нарахування, що виникли у зв`язку із вказаним боргом та необхідністю подачі даної позовної заяви до суду в розмірі 19 066,87 грн., в тому числі 10 497,10 грн. - основний борг, 3% річних - 496,19 грн., інфляційне збільшення - 971,58 грн., 2102 грн. - судовий збір та 5000 грн. - витрати на правову допомогу.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського, 130» заборгованість по внескам на утримання житлового комплексу та внесках до ремонтного та ремонтного фондів за період з 01 жовтня 2016 року по 30 червня 2020 року в розмірі 11 964,87 грн., з яких: сума заборгованості - 10 497,10 грн., інфляційне збільшення - 971,58 грн., 3% річних - 496,19 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського, 130» судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. в рівних частинах, тобто по 1 051,00 грн. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського, 130» витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. в рівних частинах, тобто по 2 500,00 грн. з кожного.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, розглянув справу без належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, не відклав його, причин неотримання позивачем повідомлення не з`ясував, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини І основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, що у свою чергу перешкодило стороні належним чином користуватися процесуальними правами, передбаченими статтями 43, 178, 180, 182, 191, 193, ч.ч. 4, 5 ст. 277, 278 ЦПЖ України.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач не надав суду належного та допустимого доказу наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки рішення загальних зборів ОСББ «Лобановського 130», оформлені протоколами загальних зборів від 19 травня 2016 року та 18 квітня 2018 року, прийняті з грубим порушенням діючого законодавства України, внаслідок чого вони не можуть вважатися прийнятими та законними.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання позивачем, як управителем, свого обов`язку щодо забезпечення належного утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території в будинку АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі зазначено, що наданий розрахунок заборгованості не містить жодних посилань на правові підстави здійснення такого нарахування, показань щодо обсягу спожитих відповідачами послуг, натомість вказані лише суми до сплати, правова природа яких нічим не підтверджена та невідома.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що позовні вимоги ОСББ «Лобановського 130» стосовно частини вимог про стягнення заборгованості, яка виникла з 01жовтня 2016 року, заявлені з порушенням строку позовної давності.

09 липня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСББ «Лобановського 130» - Нікітченка В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Зокрема у відзиві зазначено, що доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що рішення загальних зборів ОСББ «Лобановського 130» оформлені протоколами від 19 травня 2016 року та від 18 квітня 2018 року прийняті з порушенням діючого законодавства, однак, вказані факти нічим не підтверджені, не надано доказів скасування або визнання недійсними вказаних протоколів.

У відзиві також зазначено, що припущення апелянта, що позивач здійснює нарахування на власний розсуд є необгрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 на адресу Київського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСББ «Лобановського 130», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі свої зобов`язання по сплаті внесків на утримання житлового комплексу та до ремонтного та ремонтного фондів не виконують належним чином, з огляду на що за останніми рахується заборгованість по внескам, а позивач в свою чергу надав достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Лобановського 130» заборгованість по внесках на утримання житлового комплексу та внесках до ремонтного резервного фондів, а також всі інші нарахування, що виникли у зв`язку із вказаним боргом та необхідністю подачі даної позовної заяви до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи №752/15883/20 між суддями від 17 серпня 2020 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Хоменко Вікторію Сергіївну.

З огляду на вказане, визначення судді-доповідача у даній справі відбулось у відповідності до передбаченого процесуальним законодавством порядку.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд на 19 лютого 2021 року у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції без належного повідомлення ОСОБА_1 , що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Згідно положень ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на приписи п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 , яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце засідання суду і яка обґрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

Однак, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського 130» підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням установчих зборів співвласників житлового комплексу від 19 травня 2016 року створено ОСББ «Лобановського, 130» (протокол № 1 від 19 травня 2016 року) та затвердженого його статут (а.с. 21-27).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в якому створено ОСББ «Лобановського, 130» (а.с. 37).

Загальними зборами об`єднання 19 травня 2016 року (протокол від 19 травня 2016 року) був затверджений кошторис із внеском на утримання житлового комплексу в розмірі 3,20 грн./м2 та внесками до ремонтного та резервного фондів по 0,10 грн./м2 загальної площі квартири (а.с. 28-30).

18 квітня 2018 року загальними зборами об`єднання (протокол від 18 квітня 2018 року) був затверджений кошторис із внеском на утримання житлового комплексу 2-9 поверхи в розмірі 6,10 грн./м2 загальної площі квартири (а.с. 31-36).

Згідно п. 2.4. Статут ОСББ «Лобановського, 130» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту шляхом проведення загальних зборів встановлювати розміри платежів і внесків співвласників будинку, платежів, пов`язаних з належним утриманням будинку, а також відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів.

Відповідно до пп. 5 п. 3.3.2. Статуту ОСББ «Лобановського, 130» до компетенції загальних зборів визначення порядку призначення, сплати та переліку внесків та платежів в Об`єднанні.

Згідно п. 6.2. Статуту співвласник зобов`язаний виконувати вимоги та обов`язки, передбачені Статутом ОСББ; виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їх повноважень; своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні платежі: внески на утримання житлового комплексу та прибудинкової території, цільові внески до фондів та інші, які визначаються органами управління Об`єднання.

Відповідачі у відповідності зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервною та ремонтного фондів.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Забезпечення утримання та експлуатації будинку, користування спільним майном, включаючи поточний ремонт, утримання будинку і прибудинкової території, водопостачання водовідведення, опалення, вивезення побутових відходів об`єднання задовольняє самостійно шляхом самозабезпечення відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону про ОСББ.

Відповідно до ст. 23 Закону внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Згідно висновків, які викладені у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 3-945гс15, особа, яка є співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Законом, іншими законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідачами не погашена.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення загальних зборів ОСББ «Лобановського 130», оформлені протоколами загальних зборів від 19 травня 2016 року та 18 квітня 2018 року, прийняті з грубим порушенням діючого законодавства України, внаслідок чого вони не можуть вважатися прийнятими та законними, не заслуговують на увагу, так як ОСОБА_1 не надала доказів скасування або визнання недійсними ані рішення, ані протоколів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач, як управитель, свого обов`язку щодо забезпечення належного утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території в будинку АДРЕСА_2 не здійснює є необґрунтованими, оскільки звернень про неналежне виконання своїх обов`язків ОСББ «Лобановського 130» ОСОБА_1 не надано та в матаріалах справи не міститься.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження суми заборгованості та не вказано за які саме види житлово-комунальних послуг та в якому обсязі за кожний вид виникла зазначена позивачем заборгованість.

Колегія суддів вважає, що твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості по сплаті вартості фактично отриманих житлово-комунальних послуг від 30 червня 2020 року, відповідно до якого борг відповідачів становить 10497,10 грн. (а.с.45).

Протягом спірного періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, оскільки позивач пред`являє вимогу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2016 року по 30 червня 2020 року (більш ніж за три роки), колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості від 30 червня 2020 року, відповідач в лютому 2018 року сплатив 178,16 грн. та в квітні 2018 року - 74,50 грн. за житлово-комунальні послуги, тобто здійснив переривання строку позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 264 ЦК України факт сплати є підставою для переривання перебігу строку позовної давності.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем подано позов в межах строку позовної давності.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачує за надані йому комунальні послуги, в наслідок чого утворилась значна заборгованість, яка не погашена відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2016 року по 30 червня 2020 року в розмірі 10497,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті за житлово-комунальні послуги, судова колегія вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційне нарахування боргу в розмірі 971,58 грн. та 3% річних в розмірі 496,19 грн.

Щодо незгоди ОСОБА_1 із витратами на професійну правничу допомогу, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне, що на підтвердження вказаних витрат позивачем надано копію договору про надання правової (правничої допомоги) від 28 березня 2019 року, копію додаткової угоди №1 від 03 серпня 2020 року, копію Акту №1 від 05 року 2020 та копію квитанції про сплату витрат на правову допомогу, тобто, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не скористалась своїм правом та не подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

З урахуванням викладеного, відповідно до ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позов об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського 130» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського, 130» заборгованість заборгованості по внескам на утримання житлового комплексу та внесках до ремонтного та ремонтного фондів за період з 01 жовтня 2016 року по 30 червня 2020 року в розмірі 11 964,87 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 87 копійок), з яких: сума заборгованості - 10 497,10 грн. (десять тисяч чотириста дев`яносто сім гривень 10 копійок), інфляційне збільшення - 971,58 грн. (дев`ятсот сімдесят одна гривня 58 копійок), 3% річних - 496,19 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 19 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського 130» судовий збір у розмірі 2 102,00 (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) грн. в рівних частинах, тобто по 1 051,00 (одна тисяча п`ятдесят одна гривня 00 копійок) грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського 130» витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 (пять тисяч гривень 00 копійок) грн. в рівних частинах, тобто по 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот гривні 00 копійок) грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко