Ухвала

29 липня 2021 року

м. Київ

справа № 2-3241/11

провадження № 61-11940ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 2-3241/11 (2/465/1184/14), виданого 10 вересня 2014 року Франківським районним судом міста Львова, таким, що не підлягає виконанню.

Франківський районний суд міста Львова ухвалою від 22 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 2-3241/11 (2/465/1184/14), виданого 10 вересня 2014 року Франківським районним судом міста Львова, таким, що не підлягає виконанню - залишив без задоволення.

Львівський апеляційний суд постановою від 15 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнив частково,ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 22 вересня 2020 року скасував та постановив нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 2-3241/11 (2/465/1184/14), виданого 10 вересня 2014 року Франківським районним судом міста Львова, таким, що не підлягає виконанню - відмовив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13 липня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року, в якій просили скасувати цю постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Шишков проти Росії», від 20 лютого 2014 року, заява № 26746/05).

Згідно із частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Водночас стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвали про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у касаційному порядку не передбачено.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18).

За таких обставин та з урахуванням вказаних норм процесуального права постанова Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не підлягають оскарженню у касаційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягаює касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький