Номер провадження: 22-ц/813/1740/21
Номер справи місцевого суду: 521/3103/20
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Дрішлюка А.І., Погорєлової С.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для надання суду квитанції про сплату судового збору в розмірі 15 765 гривень.

Апелянту надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги десять днів з дня отримання копії ухвали та роз`яснено, що в разі невиконання зазначених вимог ухвали в наданий строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику (а.с. 141).

Копія ухвали Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 рокупро залишення апеляційної скарги без руху неодноразово направлялась рекомендованим листом з повідомленням на всі відомі апеляційному суду адреси ОСОБА_1 , однак апелянт поштові відправлення не отримувала, вся надіслана апеляційним судом кореспонденція повернулась до суду із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 142-149).

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 документована без реєстрації (а.с. 151).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

В порушення вимог цивільного процесуального законодавства ОСОБА_1 не надала інших відомостей про своє місце проживання або місцезнаходження під час провадження справи, тому поштова кореспонденція з ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху вважається доставленою.

На даний час вимоги ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги не виконані.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Як вбачається з матеріалів справи, за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, а саме з 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 жодним чином не цікавиться станом своєї апеляційної скарги, про зміну свого місця проживання чи перебування, суду не повідомила, свої процесуальні обов`язки належно не реалізовує, вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 рокупро залишення апеляційної скарги без руху не виконала.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи, що скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

С.О. Погорєлова

А.І. Дрішлюк