Справа № 316/849/17
Провадження № 2/316/4/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2021 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Бульби О.М.,

при секретарі судового засідання: Журавльовій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по Кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по Кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 року.

В обґрунтування вимог позову, позивач зазначив, що 23.05.2008 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №312-114СМБ, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 20600 доларів США зі строком погашення до 22.05.2018 року.

Через порушення своїх зобов`язань за відповідачем станом на 17.05.2016 року рахується заборгованість, яка складає 9364, 01 доларів США, з яких 8102,35 дол. США заборгованість за кредитом та 1261,66 дол. США заборгованість за відсотками. Просив стягнути дану заборгованість на користь Банку.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.06.2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишено без руху. Надано строк для усунення виявлених недоліків, не пізніше пяти днів з дня отримання ухвали (том №1 а.с.43).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.07.2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту (том №1 а.с.86).

У звязку з закінченням повноважень судді Капустинського М.В., розпорядженням заступника керівника апарату цього суду № 13-70 від 23.05.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу від 23.05.2018 року справа була розподілена судді Бульбі О.М. (том №2 а.с.183).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.05.2017 року позовну заяву прийнято до свого провадження (том №2 а.с.185).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.10.2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 року залишено без руху. Надано позивачу пятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення визначених в ній недоліків (сплати судового збору). (том №2 а.с.210)

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.07.2019 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008р., призначено судово-економічну експертизу документів фінансово-кредитних операцій, проведення якої доручено експерту Експертно-дослідної служби України (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, 26, офіс 1105).

На час проведення експертизи провадження по цивільній справі №316/847/17 зупинено.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 08.10.2019 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008р., задоволено клопотання судового експерта Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-дослідної служби України».

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вул.Ковпака, 29) безвідкладно надати в розпорядження судового експерта Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-дослідної служби України» (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, 26, офіс 1105) наступні додаткові документи необхідні для проведення судово-економічної експертизи документів фінансово-кредитних операцій, а саме:

- документальні підтвердження надання кредитних коштів та відображення операцій з надання кредиту в бухгалтерському обліку Банку за кредитним договором №312-114СМБ від 23.05.2008 р.;

- всі ненадані додатки та додаткові угоди до кредитного договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р.;

- копію матеріалів кредитної справи за кредитним договором №312-114СМБ від 23.05.2008 р..

Копію ухвали направлена Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» - для виконання та Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертно-дослідної служби України» -для відому. (том №3 а.с.15).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.12.2019 року провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008р., поновлено та призначено до судового засідання на 10 годину 00 хвилин 29.01.2020 року, в судове засідання викликані сторони.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.01.2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008р., задоволено клопотання представника ПАТ «Укрсоцбанк» Ременюк Т.О. про заміну у цій справі позивача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника, у зв`язку із тим, що 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером ПАТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». У зв`язку з зазначеним представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив суд замінити позивача у цій справі з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк».

Рішенням №5/2019 єдиного акціонера ПАТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, права та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а самез 15.10.2019 року. Судове засідання відкладено на 20.03.2020 року на 10 годину 30 хвилин. (том №3 а.с.108).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.03.2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008р., задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гардер О.Г. про призначення по справі судово економічної експертизи (з дослідженням документів фінансово кредитних операцій), проведення якої доручити експертам Одеського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65011, м. Одеса, вул. Успенська,83/85).

На вирішення експерта поставлено наступне питання:

Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості станом на 31.05.2017 року позичальника ОСОБА_1 (зі сплати процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» умовам укладеного між зазначеними сторонами кредитного договору №312-114СМБ від 23.05.2008 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

На час проведення експертизи провадження по цивільній справі зупинено. (том №3 а.с.255б).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.04.2020 року відновлено провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р. (том №4 а.с.7).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.04.2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р., задоволено клопотання експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, про надання додаткових документів у справі №316/849/17. Витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-банк» (, місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.ВеликаВасильківська,100), який є правонаступником Публічного акціонерного товариства«Укрсоцбанк», наступні документи щодо кредитного договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р. за період з 23.05.2008 р. по 23.10.2019 р., а саме:

- положення про кредитування;

- облікова політика Банку;

- договори на відкриття та обслуговування рахунків і виписка руху грошових коштів по рахунках і по інших рахунках відкритим банком для проведення нарахувань і зарахувань щодо погашення основної суми кредиту і нарахованих відсотків;

- рішення наглядової ради, кредитного комітету, про визнання сум заборгованості простроченою або безнадійною, визначення суми заборгованості на дату передання права вимоги за ним;

- документальне підтвердження приєднання позичальника до змін відсоткової ставки за кредитом та інших умов кредитного договору;

- документальне підтвердження про надання додаткових послуг позичальнику.

Провадження по цивільній справі №316/847/17 зупинено на час проведення експертизи. (том №4 а.с.8).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.07.2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р., поновлено провадження по справі у зв`язку поверненням матеріалів справ без проведення експертизи з Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. (том №4 а.с.22).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.09.2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р., задоволено клопотання адвоката Гардер Олександра Гергардовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та призначено судову економічну експертизу (з дослідження документів фінансово-кредитних операцій), проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65011, м.Одеса, вул.Успенська, 83/85).

На час проведення експертизи провадження по справі №316/849/17 зупинено. (том № 4 а.с.35-36).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.04.2021 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р., поновлено провадження по справі у зв`язку з тим, що 12.04.2021р. на адресу суду з Одеського науково дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта № 20-5941/5942 по вищевказаній справі. Призначено судове засідання на 11 год. 00 хв. 21.07.2021 р. у відкритому судовому засіданні в залі суду приміщення Енергодарського міського суду Запорізької області за адресою: пр.Будівельників, б.17, м.Енергодар, Запорізька область, 71503. (том №4 а.с.167).

07.12.2017 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшло заперечення проти позовної заяви про стягнення заборгованості (том №2 а.с.1-3).

26.01.2018 року року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив (том №2 а.с.155-157).

01.03.2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшло заперечення (том №21 а.с.169-172).

В судове засідання для розгляду справи по суті, представники позивача АТ «Альфа-Банк» не з`явилися. Представник позивача Ременюк Т.О. надала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов задовольнити (том №4 а.с.176).

В судове засідання для розгляду справи по суті, відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гардер О.Г. не з`явились. Представником відповідача подана заява про розгляд справи у його відсутність за матеріалами справи з урахуванням доводів вступного слова, викладеного у письмовій формі (том №4 а.с.177-180).

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, а відповідач, як на підставу заперечень на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ч.3 ст.83 ЦПК України, сторони повинні надати суду докази.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

31.05.2017 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», Позивач), в особі свого представника за довіреністю І.С.Василюк звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з підстав визначених ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 553,623, 624, 625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 22.05.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (далі - Кредитор та громадянка України ОСОБА_1 (далі - позичальник) уклали договір кредиту №312-114СМБ (далі - Кредитний договір).

Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», 14.06.2010 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Отже 14.06.2010 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»,змінив свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк».

Також позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до умов Договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та графіком погашення кредиту. Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши позичальнику кредит. У порушення умов Договору позичальник ОСОБА_1 , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 8102,35 дол.США, за відсотками 1261,66 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості який додається до позовної заяви.

До матеріалів позовної заяви Позивачем додані письмові докази, які на думку позивача підтверджують обставини справи, а саме:

наявність невиконання зобов`язань Позичальника (відповідача) щодо повернення кредиту- підтверджується розрахунком заборгованості;

попередження Позичальника та поручителя про порушення умов зобов`язання- підтверджується копією вимоги про досудове врегулювання спору та докази її відправлення.

Також у позові зазначено, що до матеріалів позовної заяви додані всі письмові докази які підтверджують обставини які зазначені в позовній заяві.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість 9364, 01 доларів США, а саме: за кредитом 8102,35 дол.США, по відсоткам 1261,66 дол. США.

Іншого обґрунтування, розрахунків,- позовна заява не містить (т.1 а.с. 1-40).

Відповідач не визнав позовні вимоги в повному обсязі. Свою незгоду в задоволенні позовних вимог аргументував наступним (т.2 а.с. 1-151, т.2 а.с.169-172):

У позовній заяві представником позивача зазначено, що 23.05.2008 року «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №312-114СМБ (далі Договір), проте не зазначив у позовній заяві суму виданого кредиту.

Відповідно до умов п.1.1. Договору Кредитор зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 20 600 (двадцять тисяч шістсот) доларів США 00 центів зі строком погашення до 22.05.2018 року. Проте, в порушення умов Договору банк надав позичальнику тільки 19 800 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот) доларів США 00 центів.

Нібито станом на 17.05.2017 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом 8102, 35 дол. США, за відсотками 1261,66 дол. США, що підтверджується доданим розрахунком заборгованості. Але наданий Банком розрахунок заборгованості виписаний Банком станом на 17.05.2016 року, а не на 17.05.2017 року.

Відповідач не погодився з зазначеною у розрахунку Банку сумою заборгованості та сум погашень кредиту. Так, відповідно до наданого Позивачем розрахунку остання проплата за кредитом Відповідачем була здійснена 23.05.2014 року, що не відповідає дійсності, оскільки проплати за кредитом були і після вказаної дати. Зазначає, що остання проплата за кредитом була здійснена Відповідачкою 06.07.2016 року наперед в розмірі 4600 доларів США, або 114291,31 у гривневому еквіваленті по курсу на день сплати. На підтвердження своїх доводів, відповідачем було надані відповідні квитанції та інші докази щодо погашення кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 статті 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якими, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України, визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 ЦПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 524,533-535, 625 ЦК України, рошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Частиною 1статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановлено, що 23.05.2008 року між кредитором - акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позичальником громадянином України ОСОБА_1 , було укладено Договор кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 (том 1 а.с. 6-8) предметом якого, кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 20600доларів США, зі сплатою 14 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього Договору, що є невід`ємною складовою частиною цього Договору, та порядком повернення кредиту рівними частинами, періодично до 22 числа кожного місяця всум 172 долара США, починаючи з 23 травня 2008року з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 22 травня 2018року, на умовах визначених цим Договором. При цьому, у разі, якщо день повернення кредиту припадає на неробочий день Кредитора, та днем повернення кредиту вважається попередній робочий день Кредитора.

Згідно з п.1.3 Договора, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором за цим договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор укладає з позичальником та майновим поручителем іпотечний договір трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 заставною вартістю 252500 гривень, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України на день укладання договору складає 50000 доларів США.

Пунктом 2.1 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 заначено, що видача кредиту проводиться після укладання договору іпотеки, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_1 в Енергодарському відділенні ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок № НОМЕР_2 в Енергодарському відділенні ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» на підставі письмової заяви позичальника.

Кредит вважається наданим в момент (день) списання суми кредиту з позичкового рахунку, на підставі письмової заяви позичальника.

Пунктом 2.3 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом «факт/360», де| «факт» - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а «360» - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день, погашення кредиту.

Пунктом 2.4 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 встановлено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також; в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в Енергодарському відділенні ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк».

У випадку, якщо день сплати процентів за користування кредитом припадає на неробочий день кредитора, то днем сплати процентів вважається попередній робочий день кредитора.

Пунктом 2.5 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 визначено, ща нарахування та сплата комісій за користування кредитом здійснюється на рахунок № НОМЕР_4 Енергодарському відділені ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» в порядку, в сумі та в строки, що встановлені Тарифами. У випадку, якщо день сплати комісій за користуванні кредитом припадає на неробочий день кредитора, то сплати комісій вважається попереднії робочий день кредитора.

Згідно пункту 2.6 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 нарахування неустойки (пені) здійснюється в останній робочий день поточного місяця за період з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами чи комісіями по передостанній робочий день поточного місяця.

Сплата неустойки (пені) здійснюється в розмірі, вказаному в п.4.1 Договору на рахунок № НОМЕР_5 і Енергодарському відділені ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» до моменту погашення позичальником простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами та/або комісіям або одночасно з погашенням вказаних сум заборгованості.

Сплата неустойки (штрафу) здійснюється в розмірі вказаному в п.4.2 Договору на рахунок № НОМЕР_5 і Енергодарському відділені ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» протягом 30 (тридцяти) календарних дві до дня отримання позичальником письмової вимоги кредитора про сплату неустойки (штрафу).

Пунктом 2.7 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 визначено, що кредит вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом на позичковий рахунок.

Відповідно до пункту 2.8 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008, позичальник доручає кредитору здійснювати договірне списання грошових коштів по мірі надходження, в розмірі існуючої заборгованості за цим договором, в тому числі кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливою неустойкою (пенею, штрафом) з поточних рахунків позичальника № НОМЕР_2 в гривні, відкритого в Енергодарському відділені ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» на підставі меморіальних ордерів, оформлених кредитором.

Пунктом 2.9 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 визначено, що погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості:

- Прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

Прострочена заборгованість за комісіями;

Прострочена заборгованість за кредитом;

Строкова заборгованість за нарахованими процентами;

Строкова заборгованість за комісіями;

Строкова заборгованість за кредитом;

Пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів;

Штрафи;

Пунктом 2.10, 2.10.1, 2.10.2, 2.10.3, 2.11 договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 зазначено, що уразі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також в разі настання події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора та яка не залежить від волі сторін, кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування кредитом.

Про намір змінити розмір процентів та/або комісій кредитор зобов`язаний повідомити позичальнику не пізніше за 10 (десять) календарних днів до дати початку їх введення, а також надати позичальнику для укладання проекти двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору.

У разі, якщо позичальник погодиться з запропонованими кредитором змінами розміру процентів та/або комісій, він протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання від кредитора двох примірників відповідної додаткові' угоди (договору про внесення змін) до цього договору підписує їх, повертає їх кредитору для підписання з боку кредитора. Після їх підписання кредитор повертає один примірник додаткової угоди (договору про внесення змін) позичальнику. Цей договір вважається зміненим в частині розмірів процентів та/або комісій після підписання позичальником та кредитором і скріплення його печаткою відповідної додаткової угоди (договору). Зазначені зміни вводяться в дію з дати, вказаної у відповідній додатковій угоді (договорі).

У разі, якщо позичальник не погодиться із запропонованими кредитором змінами розмірів процентів та/або комісій і не укладе протягом строку, відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору, кредитор має право в односторонньому порядку розірвати цей договір у порядку, передбаченому договором, та вимагати від позичальника дострокового погашення ним у повному обсязі заборгованості за кредитом, сплати процентів та комісій, а також можливої неустойки (штрафу, пені) відповідно до умов даного договору.

При цьому вимога кредитора щодо дострокового погашення його вимог за цим договором підлягає задоволенню у тридцяти денний строк від дня її пред`явлення.

У разі пролонгації кредиту з дня, наступного за днем пролонгації, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі процентної ставки, збільшеної на (два) процентних пунктів, якщо інше не буде встановлено відповідною додатковою угодою договором про внесення змін) до цього договору.

23.10.2008 між кредитором та позичальником за Договором кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008 (том 1 а.с. 11) укладено Додаткову угоду №1, відповідно якої сторони дійшли взаємної згоди з 23.10.2008 внести наступні зміни до Договору кредиту №312-114СМБ від 23.05.2008, виклавши пункт 1.1 в наступній редакції: «1.1 Кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 20600 доларів США, зі сплатою 14,5процентів річних та комісій, в розмірі та порядку визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, та порядком повернення кредиту рівними частинами, періодично до 22 числа кожного місяць, в сумі 172 доларів, починаючи з 23 травня 2008року та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 22 травня 2018року».

З метою повного з`ясування обставин на які посилаються позивач як на підставу своїх вимог позову, а відповідач, як на підставу своїх заперечень проти позову, ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.09.2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р., призначено судову економічну експертизу (з дослідження документів фінансово-кредитних операцій), проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65011, м.Одеса, вул.Успенська, 83/85). На вирішення експерта поставивлено наступне питання: Чи відповідає наявний в матеріалах справи №316/849/17 розрахунок заборгованості станом на 31.05.2017 р. позичальника ОСОБА_1 (зі сплати процентів за кредитом та погашення основної суми боргу) перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», умовам укладеного між зазначеними сторонами Кредитного договору №312-114СМБ від 23.05.2008 р. та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

Згідно Висновку експерта №20-5941/5942 (т.4 а.с145-165) судово-економічної експертизи по цивільній справі №316/849/17, зробленим судовим експертом Бочкарьовим Д.О., Розрахунок заборгованості банку на 16.05.2017 позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанком», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» частково відповідає умовам кредитного договору №312-114СМБ від 23.05.2008 і розрахунковим документам по видачі та погашенню кредиту, а саме: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 4118дол.США, а не в сумі 4865,17дол.США, як зазначено у розрахунку, сума заборгованості за процентами відсутня, я не як зазначено в розрахунку в розмірі 679,29 дол.США.

Різниця в сумі 747,17 дол.США (4865,17 - 4118) виникла за рахунок того, що банком в Розрахунку вимог у зв`язку з неповернення ОСОБА_1 (індент.код НОМЕР_6 ) кредитної заборгованості за кредитним договором №312-114СМБ від 23.05.2008 при визначені суми заборгованості за кредитом здійснено розрахунок не у відповідності умов про здійснення платежів за додатком Додатку.№2 до" Договору №312-114СМБ від 23.05.2008. обліку отриманих платежів від ОСОБА_1 з повернення кредиту та сплати процентів згідно пунктів 2.3, 2.4, 2.5, 2.7, 2.9 кредитного договору №312-114СМБ від 23.05.2008.

Крім цього експертом у висновку зазначено, що по заявленому експертом клопотанню на дослідження в установленим нормативно термін, положення банку стосовно документування та бухгалтерського обліку операцій банку з кредитування, не надійшли.

У зв`язку з чим, провести дослідження в частині документального визначення відповідності застосування банком у кредитному договорі №312-114СМБ від 23.05.2008 методики обчислення платежів, вказаній банком у цьому договорі, методикам, прийнятим у комерційній практиці, та до якої саме схеми чи методики обчислення платежів належить застосований банком розрахунок платежів, не надається за можливе. Тому, подальше дослідження документів за матеріалами справи №316/849/17 операцій з кредитування за кредитним договором №312-114СМБ від 23.05.2008, експертом здійснювалося при умові, що порядок проведення кредитних операцій за вказаним договором відповідає вимогам внутрішніх нормативних документів банку, які не наданні на дослідження, але на виконання вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність» та інших нормативних актів Національного банку України, повинні бути розроблені та впровадженні банком у своєї діяльності.

З врахуванням висновку експерта, Позовні вимоги Позивача підтверджуються на суму 4118 долара США, а не 9364,01 долара США, як зазначено у позовній заяві, що пропорційно 44% від заявлених позовних вимог.

Що стосується стягнення суми позики та процентів за користування чужими коштами в іноземній валюті - доларах США із одночасним визначенням гривневого еквівалента вказаної суми, Суд зазначає таке.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Декретом № 15-93 встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

У статті 1 Декрету № 15-93 визначено, що терміни, які використовуються в цьому Декреті, мають таке значення:

«валютні цінності»:

валюта України - грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України;

іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України.

Для цілей цього Декрету надалі під термінами: «валюта України» розуміється як власне валюта України, так і платіжні документи та інші цінні папери, виражені у валюті України;

«іноземна валюта»: розуміється як власне іноземна валюта, так і банківські метали, платіжні документи та інші цінні папери, виражені в іноземній валюті або банківських металах;

«валютні операції»: операції, пов`язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України;

«резиденти»: фізичні особи (громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання на території України, у тому числі ті, що тимчасово перебувають за кордоном;

«нерезиденти»: фізичні особи (іноземні громадяни, громадяни України, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання за межами України, в тому числі ті, що тимчасово перебувають на території України.

У статті 2 цього Декрету вказано, що резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України. Резиденти мають право бути власниками також валютних цінностей, що знаходяться за межами України, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.

Резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

У статті 5 Декрету № 15-93 визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ.

У частині четвертій названої статті перераховано випадки, у разі яких індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Індивідуальної ліцензії потребують такі операції: а) вивезення, переказування і пересилання за межі України валютних цінностей, за винятком:

вивезення, переказування і пересилання за межі України фізичними особами - резидентами іноземної валюти на суму, що визначається НБУ;

вивезення, переказування і пересилання за межі України фізичними особами - резидентами і нерезидентами іноземної валюти, яка була раніше ввезена ними в Україну на законних підставах;

платежів у іноземній валюті, що здійснюються резидентами за межі України на виконання зобов`язань у цій валюті перед нерезидентами щодо оплати продукції, послуг, робіт, прав інтелектуальної власності та інших майнових прав, за винятком оплати валютних цінностей та за договорами (страховими полісами, свідоцтвами, сертифікатами) страхування життя;

платежів у іноземній валюті за межі України у вигляді процентів за кредити, доходу (прибутку) від іноземних інвестицій;

вивезення за межі України іноземної інвестиції в іноземній валюті, раніше здійсненої на території України, в разі припинення інвестиційної діяльності;

платежів у іноземній валюті за межі України у вигляді плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден, що справляється Європейською організацією з безпеки аеронавігації (Євроконтроль) відповідно до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів, вчиненої в м. Брюсселі 12 лютого 1981 року, та інших міжнародних договорів;

переказ інвестором (представництвом іноземного інвестора на території України) за межі України іноземної валюти іншим інвесторам за відповідною угодою про розподіл продукції;

б) ввезення, переказування, пересилання в Україну валюти України, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 3 цього Декрету;

в) надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі;

г) використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України;

д) розміщення валютних цінностей на рахунках і у вкладах за межами України, за винятком:

відкриття фізичними особами - резидентами рахунків у іноземній валюті на час їх перебування за кордоном;

відкриття кореспондентських рахунків уповноваженими банками;

відкриття рахунків у іноземній валюті резидентами, зазначеними в абзаці четвертому пункту 5 статті 1 цього Декрету;

відкриття рахунків у іноземній валюті інвесторами - учасниками угод про розподіл продукції, в тому числі представництвами іноземних інвесторів за угодами про розподіл продукції;

е) здійснення інвестицій за кордон, у тому числі шляхом придбання цінних паперів, за винятком цінних паперів або інших корпоративних прав, отриманих фізичними особами - резидентами як дарунок або у спадщину.

У частині четвертій статті 5 Декрету № 15-93 наведено вичерпний перелік обставин, за яких особа, яка здійснює валютну операцію, має отримати на її здійснення індивідуальну ліцензію. Декретом № 15-93 не передбачено обов`язку в отриманні індивідуальної ліцензії на передачу/отримання між фізичними особами - резидентами/нерезидентами, які перебувають в Україні, іноземної валюти в позику.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Тому, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд помилково зазначили у своїх рішеннях висновок про стягнення з відповідача на користь позивачів боргу одночасно з визначенням у іноземній валюті та в еквіваленті у гривні.

Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно з платіжним дорученням від 09.11.2018р., ПАТ «Укрсоцбанк» було проведено оплату судового збору за звернення до суду у розмірі 4189,23 грн. (а.с.217 т.2). Враховуючи суму позову 9364, 01 доларів США, судовий збір повинен був становити 3701,51 грн : (9364, 01 доларів США х 2635,2778 (курс НБУ до гривні на дату подання позову)) х 1,5%.

За наведеного, Позивачем зайве сплачено судового збору у розмірі 1627,80 (одна тисяча шістсот двадцять сім ) гривень 80 копійок, який підлягає поверненню.

Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_4 підлягає стягнення сплаченого судового збору на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в наступному розмірі: 1627,80 (одна тисяча шістсот двадцять сім ) гривні 80 копійок ( 4118 х 3701,51/9364,01).

Згідно з приписами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Положеннями ч.3 ст.137 ЦПК передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою їх розподілу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, у ч.4 цієї ж статті запроваджено принцип розмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так, установлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути розмірним із:

складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг);

обсягом наданих послуг та виконаних робіт;

ціною позову та (або) значенням справи для сторони, зокрема впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат з огляду на ч.3 ст.141 ЦПК ураховуються:

чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

поведінка сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне підтвердження або заперечення певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону ця процедура є обов`язковою) та врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадія розгляду, на якій відповідні дії вчинялись.

На підтвердження витрат Відповідача ОСОБА_1 (том №4 а.с.179) додані: Акт №1 виконаних робіт від 15.07.2021р. де зазначено що договірна ціна виконаних робіт, з урахуванням положень ст.ст.133,137 ЦПК України, становить 7137,00 грн. (сім тисяч сто тридцять сім гривень 00 копійок), з розрахунку: 10% від мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2379,00грн.), встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» - за одну годину роботи адвоката (237,90 грн.) х 30 години роботи. За взаємною згодою сторін, сума гонорару адвоката становить 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

В Акті виконаних робіт №1 зазначено роботи виконані адвокатом із вказанням кількості часу на виконання робіт, а саме, що ним загалом витрачено не менше 30 годин часу (ознайомлення з матеріалами справи у 4-х томах, документами, проведення консультацій, перегляд судової практики з аналогічних категорій справ, підготовка процесуальних документів під час розгляду справи, тощо). Додано документи, що підтверджують сплату ОСОБА_1 гонорару адвокату на суму 4000,00 грн.

Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_4 підлягає стягнення витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в наступному розмірі: 1759,07 (одна тисяча сімсот п`ятдесят девять) гривень 07 копійок ( 4118 х 4000/9364,01).

Щодо розподілу витрат на проведення експертизи.

Згідно матеріалів справи відповідач заперечував розрахунок заборгованості, зроблений Позивачем, та просив призначити відповідну експертизу.

Ухвалами суду три рази призначалася експертиза та експерти направляли до суду клопотання про надання Позивачем додаткових документів для проведення експертизи.

За матеріалами справи, Позивач не надавав експертам для проведення експертизи витребувані ними документи.

В матеріалах справи наявний Висновок експерта №20-5941/5942 судово-економічної експертизи по цивільній справі №316/849/17, зробленим судовим експертом Бочкарьовим Д.О., який судом береться до уваги при розгляді справи.

З боку ОСОБА_1 здійснена повна оплата експертизи на суму 23535,36грн., згідно квитанції №66480965 від 29.10.2020р., (т.4 а.с.142).

Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_4 підлягає стягнення витрати, пов`язані з розглядом справи в наступному розмірі: 10350,12 (десять тисяч триста п`ятдесят) гривень 12 копійок ( 4118 х 23535,36/9364,01). Всього судових витрат 12109,19 грн. (1759,07 + 10350,12)

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 46, 76-83, 89, 95, 128, 131, 133, 141, 247, 263, 265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по Кредитному договору №312-114СМБ від 23.05.2008 року- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, , р/р: НОМЕР_7 , МФО: 300001) - заборгованість за кредитним договором №312-114СМБ від 23.05.2008 року у розмірі 4118 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, , р/р: НОМЕР_7 , МФО: 300001) - судовий збір у розмірі 1627,80 (одна тисяча шістсот двадцять сім ) гривні 80 копійок.

Повернути на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100, , р/р: НОМЕР_7 , МФО: 300001) зайве сплаченого судового збору у розмірі 1627,80 (одна тисяча шістсот двадцять сім) гривень 80 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул.Велика Васильківська, 100, , р/р: НОМЕР_7 , МФО: 300001) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) - судові витрати у розмірі 12109,19 (дванадцять тисяч сто дев`ять) гривень 19 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в повному обсязі виготовлено 30.07.2021 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба