Провадження №2/760/4162/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Усатової І.А.,

при секретарі: Омелько Г.Т.,

розглянувши в м. Києві, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ФАРМАЦЕВТИЧНИЙ ІНСТИТУТ ЯКОСТІ" (далі-Державне підприємство «УФІЯ») про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 20.06.2019 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ФАРМАЦЕВТИЧНИЙ ІНСТИТУТ ЯКОСТІ" про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 04.09.2018 була переведена та працювала на посаді начальника відділу правового забезпечення Державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ФАРМАЦЕВТИЧНИЙ ІНСТИТУТ ЯКОСТІ".

Зазначила, що штат відділу складався з 3-х посад: посади начальника відділу правового забезпечення та 2-х посад юрисконсультів. Відповідно до наказу директора ДП «УФІЯ» від 15.02.2019№11-Д «Про затвердження та введення в дію зі змінами, внесеними на підставі наказу № 15-Д від 01.03.2019 нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП «УФІЯ» відбулася реорганізація відділу правового забезпечення та встановлено замість відділу посаду юрисконсульта, якого віднесено в підпорядкування Директора підприємства з метою виконання функцій юридичної служби державного підприємства.

Вказує, що 05.03.2019 її було повідомлено про реорганізацію відділу правового забезпечення та було запропоновано посаду юрисконсульта ДП «УФІЯ», 26.04.2019 було отримано повідомлення від ДП «УФІЯ», в якому повторно пропонувалися вакантні посади станом на 25.04.2019 р.

17.05.2019, повторно, листом № 801 її було повідомлено про вакантні посади на ДП «УФІЯ». Однак, керівництво не дало можливості ознайомитися з посадовими обов`язками цих посад, оскільки того ж дня, 17.05.2019 на підставі наказу № 32-П її звільнено на підставі п.1ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

Позивач вважає, що наказ ДП «УФІЯ» від 15.02.2019 № 11-Д «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП УФІЯ» прийнято з порушеннями.

Послалась на те, що наказ ДП « УФІЯ» від 15.02.2019 № 11-Д «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП УФІЯ» прийнято в порушення умов Колективного договору між Адміністрацією та трудовим колективом підприємства, оскільки не було проведено переговорів та консультацій з Радою трудового колективу щодо реорганізації та скорочення штату.

Як порушення трудового законодавства при звільненні, позивачка зазначає, що фактичного скорочення штату працівників відділу правового забезпечення не відбулось, оскільки посада, яку вона займала була замінена на посаду юрисконсульта.

Зазначає, що ії звільнення відбулось без попередження за 2 місяця, як того вимагає закон, оскільки ії було попереджено лише про реорганізацію відділу та запропоновано вакантні посади.

У зв`язку із наведеним просить задовольнити позов.

Ухвалою від 25 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

19.08.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засідані з повідомленням сторін.

19.08.2019 також на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача посилається на безпідставність і необґрунтованість позову, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача зазначає, що дійсно ОСОБА_1 з 04.09.2018 була переведена та працювала на посаді начальника відділу правового забезпечення Державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ФАРМАЦЕВТИЧНИЙ ІНСТИТУТ ЯКОСТІ".

У відповідності до наказу ДП «УФІЯ» № 27-Д від 08 жовтня 2018 року «Про затвердження та введення нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП «УФІЯ» штат відділу правового забезпечення складався з 3 посад посади начальника відділу правового забезпечення та 2 посад юрисконсультів.

Вказує, що в подальшому, наказом ДП «УФІЯ» № 11-Д від 15 лютого 2019 року «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП «УФІЯ», затверджено новий штатний розпис ДП «УФІЯ», яким було зменшено кількість штатних одиниць з 47 до 42.

У відповідності до нового штатного розпису скорочено посади: головного фахівця з якості відділу управління якістю та імплементації законодавства ЄС, заступника начальника відділу науково-консультативних послуг та інформаційних технологій, заступника начальника організаційно-адміністративного сектору, начальника відділу правового забезпечення, юрисконсульта.

Позивачу було запропоновано переведення на вакантну посаду юрисконсульта, було надано на її вимогу посадову інструкцію. Всі пропозиції ДП «УФІЯ» щодо зайняття ОСОБА_1 будь-якої вакантної посади були проігноровані позивачем.

Представник відповідача заперечив проти доводів позивачки щодо порушення підприємством умов Колективного договору посилаючись на проведення переговорів (консультацій) з Радою трудового колективу.

Також представник відповідача наголосив на тому, що підприємством було виконано умови ст.49-2 КЗпП України та попереджено позивачку за два місяці про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штату, оскільки їй було запропоновано вакантні посади на підприємстві.

Ураховуючи вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими, та просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

28.08.2019 на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. У своєму відзиві посилається на обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві та просить задовольнити позовні вимоги.

Вказує на порушення відповідачем положень Колективного договору

Вказує, що відповідачем не було наведено доказів змін в організації виробництва та праці, не було дотримано норм законодавства щодо вивільнення позивача, не було персонально попереджено позивача за 2 місяці про наступне вивільнення, натомість підприємством їй лише було запропоновано вакантні посади.

07.10.2019 позивачем подано заяву, згідно якої збільшено позовні вимоги та збільшено підстави позову. Позивач просить стягнути з ДП «УФІЯ» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 98 395, 92 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою суду від 27.07.2021 залишено вказану заяву позивачки від 07.10.2019 без розгляду.

29.10.2019 відповідачем подано відзив на заяву ОСОБА_1 про зміну підстав позову, збільшення позовних вимог та додавання нового предмету позову від 07.10.2019.

Згідно поданого відзиву, відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «УФІЯ» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 27.07.2021 відмовлено в задоволенні клопотання позивачки про витребування доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, пояснення сторін, що викладені у заявах по суті справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що з 04.09.2018 ОСОБА_1 призначена на посаду начальника відділу правового забезпечення Державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ФАРМАЦЕВТИЧНИЙ ІНСТИТУТ ЯКОСТІ"в порядку переведення відповідно до наказу № 36-П від 24.05.2018, що підтверджується витягом з трудової книжки позивачки.

Згідно наказу №32-П від 17.05.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу правового забезпечення по п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (у зв`язку із скороченням штату), на підставі наказу ДП «УФІЯ» від 15.02.2019 № 11-Д .

З указаним наказом позивач ознайомлена 17.05.2019.

Позивачка звертаючись до суду з позовом посилається на те, що не було проведено фактичного скорочення штату працівників відділу, оскільки посада, яку вона займала з посадовим окладом, була замінена на посаду юрисконсульта з метою виконання функцій юридичної служби на підприємстві, а тому фактичного скорочення штату не відбулось. Вказала, що її було попереджено про реорганізацію відділу та запропоновано вакантні посади та не було за 2 місяці попереджено про наступне вивільнення.. Крім того, керівництвом ДП «УФІЯ» було прийнято рішення, яке стало підставою для її звільнення з порушенням норм колективного договору.

Встановлено, що наказом ДП «Українській фармацевтичний інститут якості» від 08.10.2018 №27-д було затверджено та введено в дію організаційно - функціональну структуру інституту та новий штатний розпис з кількістю 47 штатних одиниць.

Відповідно до затвердженого штатного розкладу згідно із зазначеним вище розпорядженням у структурі інституту існував відділ правового забезпечення з трьома штатними одиницями.

Позивачка обіймала посаду начальника відділу правового забезпечення з 04.09.2018.

Відповідно до Наказу ДП «УФІЯ» № 11-Д від 15 лютого 2019 року з метою оптимізації наявної системи оплати праці, чисельності адміністративно-управлінського персоналу, затверджено нову організаційно-функціональну структуру ДП « УФІЯ» та новий штатний розпис ДП, яким було зменшено кількість штатних одиниць з 47 до 42.

Пунктом другим вказаного наказу визначено введення в дію штатного розпису, організаційно - функціональної структури ДП «УФІЯ» з 18.02.2019.

Відповідно до затвердженого штатного розпису скорочений відділ правового забезпечення та залишена посада юрисконсульта.

Як свідчать матеріали справи 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 подано зауваження до проекту наказу «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП «УФІЯ», що вводяться в дію з 18 лютого 2019 року.

Згідно поданих зауважень, юридична служба підприємства утворюється як самостійний структурний підрозділ, вид якого залежить від обсягу, характеру та складності правової роботи. На підприємстві функції юридичної служби може виконувати юрисконсульт відповідної категорії.

Наказом від 01 березня 2019 року № 15-Д «Про затвердження змін в організаційно-функціональній структурі» затверджено оновлену організаційно - функціональну структуру ДП`УФІЯ» в частині підпорядкування юрисконсульта відповідно до п.5 «Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи , організації), погоджені в.о. Голови Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками ОСОБА_2 , визначено ввести в дію оновлену організаційно - функціональну структуру ДП`УФІЯ», з 01.03.2019, визнано таким, що з 01.03.2019 втратив чинність наказ ДП «УФІЯ» № 11-Д від 15 лютого 2019 року «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП «УФІЯ» у частині підпорядкування юрисконсульта.

05.03.2019 позивачку було повідомлено, що на підставі наказу ДП «УФІЯ» від 15.02.2019 №11-Д «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП «УФІЯ» відбулася реорганізація відділу правового забезпечення та було запропоновано посаду юрисконсульта ДП «УФІЯ».

26.04.2019 позивачку повторно листом № 674 повідомлено про вакантні посади станом на 25.04.2019 та запропоновано вакантні посади, а саме: юрисконсульта ДП «УФІЯ», інспектора з кадрів, начальника сектору організації науково - технічних експертиз та інспектування, головного економіста.

17.05.2019 позивачку повторно листом № 801 було повідомлено про вакантні посади на ДП «УФІЯ» з доданим переліком вакантних посад та зазначеними посадовими окладами, а саме: юрисконсульта ДП «Уфія», інспектора з кадрів, начальника сектору організації науково - технічних експертиз та інспектування, головного економіста відділу бухгалтерського обліку планування та звітності, заступника начальника відділу підготовки документів на ввезення( вивезення) підконтрольних речовин.

За ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, вільний вибір виду діяльності та правовий захист від незаконного звільнення.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27 червня 2012 року у справі № 6-65цс12, ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням чи без створення іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи. На відміну від ліквідації чи реорганізації юридичної особи, ця обставина може бути підставою для звільнення працівників цього структурного підрозділу згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку із такими змінами при умові дотримання власником вимог частини другої статті 40, статей 42, 43, 49-2 КЗпП України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 1992 року за № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Судом встановлено, що наказом № 11-Д від 15.02.2019 «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП «УФІЯ», внесені зміни в штатний розпис, що вводяться в дію з 18 лютого 2019 року.

Відповідно до наказу від 01 березня 2019 року № 15-Д з основної діяльності, яким остаточно затверджена оновлена організаційно-функціональна структура ДП « УФІЯ» з урахуванням зауважень позивачки, передбачена посада юрисконсульта.

Таким чином судом встановлено, що в оновленому штатному розписі працівників ДП «УФІЯ» штатна посада начальника відділу правового забезпечення не передбачена, оскільки зазнала скорочення у зв`язку із змінами в організації праці.

Крім того суд звертає увагу, що згідно нового штатного розпису було скорочено посади: головного фахівця з якості відділу управління якістю та імплементації законодавства ЄС, заступника начальника відділу науково -консультативних послуг та інформаційних технологій, заступн6ика начальника організаційно - адміністративного сектору, начальника відділу правового забезпечення, юрисконсульта.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

За змістом статті 49-2 КЗпП України попередження має бути зроблене в такій формі, щоб у працівника не виникало сумнівів у змісті попередження і виключить можливі посилання працівника на те, що він неправильно зрозумів зміст попередження.

Судом встановлено, що позивачку було ознайомлено з оновленою організаційно-функціональною структурою ДП « УФІЯ» відповідно до якої зазнала скорочення посада начальника відділу правового забезпечення, яку вона обіймала.

Встановлено також, що 05 березня 2019 року позивачку було письмово повідомлено про реорганізацію відділу правового забезпечення .

Із змісту вказаного повідомлення вбачається, що відповідачем було відповідно до ст.49-2 КЗпП України запропонована посада юрисконсульта підприємства.

Згідно звернення ОСОБА_1 до директора ДП «УФІЯ» від 13 березня 2019 року вбачається, що позивач ознайомлена з інформаією про скорочення посади начальника відділу правового забезпечення ДП «УФІЯ», на підставі наказу ДП «УФІЯ» від 12.02.2019 р. № 11-Д «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП «УФІЯ», у зв`язку із чим просила надати для ознайомлення копію посадової інструкції юрисконсульта ДП « УФІЯ».

Зміст звернення позивачки від 13.03.2019, дає підстави зробити висновок про те, що зважаючи на свій фах, позивачці було зрозуміло зміст повідомлення від 05 березня 2019 року та зміст вимог ст.49-2 КЗпП, який передбачає можливість майбутнього звільнення та вимогу роботодавця про персональне завчасне попередження про звільнення.

З урахуванням наведеного суд робить висновок про те, що роботодавець дотримався вимог ч.1 ст.49-2 КЗпП України щодо персонального попередження працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України.

Суд також зазначає, що згідно з ч.ч. 1-4 статті 64 ГК України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

У свою чергу, оспорюваний наказ про звільнення позивачки, був виданий на підставі раніше прийнятого наказу ДП «УФІЯ» від 15.02.2019 № 11-Д «Про затвердження та введення в дію нової організаційно-функціональної структури та нового штатного розпису ДП УФІЯ».

Убачається, що вирішення питання щодо доцільності скорочення чисельності та штату працівників, враховуючи позовні вимоги з якими звернулась ОСОБА_3 не відноситься до компетенції суду. Суд лише зобов`язаний перевірити правильність дотримання відповідачем вимог закону під час вивільнення його працівників, в разі дійсної наявності скорочення.

Як вже зазначалося раніше, наказ №32-п від 17.05.2019 був виданий на підставі наказу №15.02.2019 № 11-Д, отже, за своєю суттю він є підґрунтям для подальших дій, спрямованих на вивільнення працівників.

Виходячи із наведеного вище, суд дійшов до висновку, що при звільненні ОСОБА_1 із займаної посади у зв`язку із скороченням штату роботодавцем не було порушено вимоги КЗпП України, порядок звільнення у зв`язку із скороченням штату дотримано, оскільки відповідач належним чином попередив позивачку про наступне звільнення у зв`язку із скороченням її посади, а також запропонував усі вакантні посади, на яких вона могла працювати з урахуванням її кваліфікації та досвіду роботи, що підтверджується повідомленнями від 05.03.2019 р., 25.04.2019 р. та 17.05.2019 р. та від яких позивачка відмовилась.

Що стосується посилань на порушення умов Колективного договору, а саме п.4.1., суд не приймає їх до уваги, з врахуванням вищевикладеного.

Посилання позивачки на відсутність погодження змін в організації виробництва та праці на інституті з трудовим колективом всупереч умовам Колективного договору, в даному випадку за правомірність звільнення позивачки не впливають, оскільки судом встановлено дотримання відповідачем усіх необхідних умов, що передбачають звільнення з посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

У зв`язку із тим, що судом встановлено правомірність проведеного звільнення позивачки, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.228, 233, ст.237-1 КЗпП України, , ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, ст.76, 77, 82 ч.4, 258-265, 274-279, 354 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ФАРМАЦЕВТИЧНИЙ ІНСТИТУТ ЯКОСТІ" (далі-Державне підприємство «УФІЯ» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.