Справа №303/1087/21
27 липня 2021 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.
з участю секретаря судових засідань Славич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю,-
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 2005 року ОСОБА_1 з відома та згоди відповідачів використовує збудований їхнім спільним батьком ОСОБА_5 капітальний гараж, який до цього часу не прийнято в експлуатацію, однак витрати по його утриманні несе виключно позивач. ОСОБА_1 намагався оформити право власності на вищезазначений гараж, однак у зв`язку із реєстрацією відповідної документації на померлого ОСОБА_5 , стало неможливим укладення відповідної угоди із відповідачами, які також не оформили право власності на зазначений гараж. Відповідачі гаражем не цікавляться, його як свою власність не розглядають. Таким чином, капітальний цегляний гараж, збудований ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , фактично залишається без власника та перебуває у вільному користуванні позивача, який добросовісно заволодів майном і продовжує ним відкрито, безперервно володіти з 2005 року і по теперішній час.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що згідно витягу з Рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради №163 від 19.07.2001 року дозволено відділу архітектури виготовити виконавчі креслення та проекти на зведені будови ОСОБА_5 , самовільно збудований капітальний цегляний гараж замість збірно-розбірного, дозвіл на встановлення якого було надано рішенням виконкому №113 від 24.05.1995 року (а.с. 8).
Відповідно до дозволу №193 на виконання будівельних робіт ОСОБА_5 дозволено виконання будівельних робіт по будівництву індивідуального житлового будинку на ділянці АДРЕСА_3 на основі рішення міськвиконкому №163 від 19.07.2001 року. Строк завернення будівельних робіт 2004 рік (а.с. 9).
Згідно Довідки №1364 від 28.12.2020 року виданої КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» за адресою: АДРЕСА_1 інвентаризація гаража, побудованого на земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку не проводилась та реєстрація гаража на праві приватної власності за ОСОБА_5 відсутня (а.с. 11).
Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12.2000 року ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).
За змістом ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Так, стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.
За роз`ясненнями п.п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
За змістом ст.344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.
З огляду на положення статті та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на гараж, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності, підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 16, 334, 344 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 7, 10, 49, 76, 79, 81, 211, 228, 258 259, 264, 265, 354 ЦПК України , суд, -
Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності на капітальний цегляний гараж за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 29.10.1998 року Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області, місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 27.07.2021 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір