справа № 631/570/21
провадження № 2/631/569/21
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви через не усунення недоліків

02 серпня 2021 року селище міського типа Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Абрис» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Абрис», в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства «Абрис» на користь ОСОБА_1 спричинені матеріальні збитки в розмірі 2500 гривень та моральну шкоду у розмірі 100000 гривень 00 копійок.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 177 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема позивачем у позовній заяві в порушення вимог пункту 2 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача по справі Приватного підприємства «Абрис», а також не вказано відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача, що є необхідним при ухваленні рішення у справі. Крім того, зміст позовної заяви не містить обґрунтований розрахунок зазначеної у позові суми матеріальної та моральної шкоди.

Також у порушення приписів пункту 4 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодифікованого закону України позивач у своєму позові не зазначив способи захисту його прав та інтересів, передбачені законом або договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, які не суперечать закону і які позивач просить суд визначити у рішенні.

Крім того, всупереч вимогам пункту 5 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява не містить викладу обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги із посиланням на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також позивачем взагалі не зазначено виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги в частині розміру грошового відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини.

Також позовна заява ОСОБА_1 не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100000 гривень 00 копійок, відсутні докази того, що неправомірними діями відповідача була завдана моральна шкода позивачу саме у такому розмірі та зміст позовної заяви не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що передбачено пунктами 6 та 9 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що позивач в установлений законом та зазначений в ухвалі суду від 18 червня 2021 рокустрок, недоліки, що були підставою для залишення позовної заяви без руху, не усунуті. Так, відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 951, вищевказану увалу суду ОСОБА_1 отримав особисто 01 липня 2021 року, а отже строк для усунення недоліків, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, сплинув 06 липня 2021 року. Ніяких клопотань щодо продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Приписами частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, у зв`язку з не усуненням недоліків, зазначених в ухвалі Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 червня 2021 року.

Вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд також виходить з приписів частини 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якими встановлено, що суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи вищевказану Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Одночасно, суд вважає за необхідно роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 7 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Також суд вважає за необхідно зазначити що за змістом пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674 VІ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, керуючись статями 4, 13, 175 177, 185, 258, 260, 261, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Абрис» про стягнення матеріальної та моральної шкоди та повернути позивачу разом з усіма додатками.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області (відповідно підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська