Справа № 523/5100/21
Провадження №2/523/3260/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" липня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої - судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Скоріної М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/5100/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Південного регіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Одеса) , про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Південного регіонального управління юстиції міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на 13/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі Договору дарування житлового будинку від 17.05.2012 року на праві приватної спільної часткової власності.

Позивач ОСОБА_1 , яка є матір`ю померлого, звернулась до Суворовської державної нотаріальної контори м. Одеси із заявою про прийняття спадщини. 22.12.2020 року державним нотаріусом Суворовською державною нотаріальною конторою у місті Одеса Бойченко О.Є. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Мотивуючи вказану постанову державним нотаріусом Бойченко О.Є. зазначено про те, що згідно з пунктом 3.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року №55 із змінами - право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 категорично не погоджується з вищевказаною постановою та вважає таку незаконною, просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме: скасувати Постанову Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 грудня 2020 року за №4397/02-31, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 13/50 часток житлового будинку під АДРЕСА_1 та зобов`язати Суворовську державну нотарільну контору у місті Одеса видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її сина ОСОБА_2 на належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 13/50 часток житлового будинку під АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 30.03.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася. Однак надала суду заяву в якій позивні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити даний позов, провести розгляд справи за її відсутності. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк представник відповідача не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності представника відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 згідно договору дарування житлового будинку ОСОБА_1 передала у власність безоплатно 13/50 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копієями вказаного договору та Витягу про державну реєстрацію прав номер - 34344326, від 31.05.2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після чого відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 27.12.2017 року.

26.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявою, в якій зазначила, що фактично прийняла спадщину та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на належне померлому майно. Так, державним нотаріусом була заведена Спадкова справа №526/2018, індекс справи 02-14.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З даних норм слідує, що ОСОБА_1 , як матір померлого ОСОБА_2 має право на спадкування у першу чергу за законом.

З дослідження спадкової справи вбачається, що позивач надала всі необхідні документи для прийняття спадщини, зокрема, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , витяг №34344326, договір дарування, технічний паспорт реєстровий номер 676-225-157, інформаційну довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 4397/02-31 від 22 грудня 2020 року державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Бойченко О.Є., ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що згідно з пунктом 3.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 18.06.2007 року №55 із змінами - право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2, 1/3, 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності; вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси) ; на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» визначено обов`язки нотаріуса, до яких віднесено: здійснення своїх професійних обов`язків відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримання правил професійної етики; сприяння фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснення прав і обов`язків, попередження про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігання в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмова у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; ведення нотаріального діловодства та архіву нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливе ставлення до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допущення їх пошкодження чи знищення; надання документів, інформації і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійне підвищення свого професійного рівня, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходження підвищення кваліфікації; виконання інший обов`язків, передбачених законом.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.34 Закону «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.39 ЗУ «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

У відповідності до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Керуючись п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що ОСОБА_1 звертаючись із заявою про прийняття спадщини подала необхідний перелік документів, зокрема правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на частку 13/50 частку житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , суд приходить до переконання про безпідставність винесення державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Бойченко О.Є. постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 грудня 2020 року.

З приводу вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання державного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до переконання, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Так, Конституцією України закріплені принципи здійснення державної влади на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (частина перша статті 6) та положення, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). Про це йдеться і в Рішенні Конституційного Суду України у справі про фінансування судів від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (абзац перший пункту 2 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі №161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначено, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Тобто, суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

Зміст наведених правових норм і рішень Конституційного Суду України у їх системному зв`язку дає суду підстави для висновку, що жодним іншим органом або посадовою, службовою особою, окрім нотаріуса або в сільських населених пунктах - посадової особи органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини, не можуть здійснюватись повноваження і прийматись рішення, які згідно Закону України «Про нотаріат» належать до компетенції нотаріуса, в тому числі і судами, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрацію нерухомого майна.

Даний висновок зроблено правовою позицією викладеною у Постанові об`єднаної палати КЦС ВС у справі №473/1878/19 від 01.03.2021 року, яку вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги того факту, що суд не наділений повноваженнями зобов`язувати нотаріуса на здійснення конкретних нотаріальних дій із зазначенням конкретного рішення, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню в частині скасування постанови Суворовської державної нотаріальної у м. Одесі про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2020 грудня за № 4397/02-31..

Керуючись ст.ст. 1216, 1258, 1261 ЦК України, ст. ст. 1, 5, 34, 39, 47, 49, 50, 67 ЗУ «Про нотаріат», п. 4.15, 4.15 гл. 10 Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Південного регіонального управління юстиції міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом - задовольнити частково.

Скасувати Постанову Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 грудня 2020 року за №4397/02-31, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 13/50 часток житлового будинку під АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Дата складання повного тексту судового рішення 21.07.2021 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер