Справа № 646/7096/20
№ провадження 2/646/690/2021
30.07.2021 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Сіренко Ю.Ю.,
за участю секретаря Лук`янчук К.В.
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просить суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з дня подачі позовної заяви до суду, керуючись ст. 182 Сімейного кодексу України, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття; з дня подачі позовної заяви до суду, керуючись ст. 182 Сімейного кодексу України, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття.
Підставою цьому зазначено те, що відповідач є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, веде аморальний спосіб життя, має схильність до вживання алкогольних напоїв, не займається домашніми справами, безвідповідально відноситься до їх стану здоров`я, нехтує рекомендаціями медичних працівників. Внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню дітей створилися умови, які загрожують життю і здоров`ю та шкодять інтересам дітей.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.04.2021 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 23.04.2021 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила врахувати інтереси дітей.
Відповідач у судове засідання не з`явилась. Про судове засідання, відповідач була повідомлена належним чином про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність не надавала. Повторні судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України) та в судове засідання не з`явилась без поважних причин, а представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.
Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини».
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що малолітні діти, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходяться на обліку Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі за текстом - ССД по Основ`янському району), як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах.
Мати дітей, ОСОБА_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відомості про батька дітей внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
Підставою взяття дітей на облік була перевірка інформації, яка надійшла на електронну адресу ССД по Основ`янському району, щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 відносно дітей.
Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, центру соціальних служб Основ`янського району від 20.03.2020, основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини, є відсутність електропостачання, яке вимкнуто через борг, мати та її співмешканець не мають постійної роботи.
Згідно акту обстеження умов проживання від 19.03.2020, умови проживання не задовільні, квартира потребує ремонту, через борги відсутнє електро та газопостачання.
Відповідно до інформації Основ`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 25.05.2020, співробітниками ювенальної превенції Основ`янського відділу ГУНП в Харківській області неодноразово здійснювалися виходи за місцем проживання сім`ї під час яких мати дітей була попереджена про необхідність забезпечення умов для життя та виховання синів, але змін не відбувалося. Діти в занедбаному стані, за місцем мешкання антисанітарний стан, відсутня їжа та речі необхідні для повноцінного розвитку дітей (постільна білизна, місце для занять, електро та газопостачання).
Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зарахований до жодного навчального закладу, відсутні знання та навички, дитина в сім років не може повідомити свої анкетні дані, свій вік. ОСОБА_5 через відсутність необхідного приладдя та техніки, позбавлений можливості на дистанційне навчання під час карантину.
Відповідно до усних пояснень дітей та мешканців будинку, ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, також співробітниками поліції зазначена громадянка неодноразово була помічена у стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_3 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП та ст. 173-2 КУпАП, проведено бесіди щодо необхідності належним чином виконувати батьківські обов`язки. Перебуває на обліку як сімейний насильник.
З листа ССД Дергачівської районної державної адміністрації від 21.08.2020, стало відомо, що 19.08.2020 о 18-30 інспекторами Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області по вул. 1-го Травня в м. Дергачі, було виявлено малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який довгий час знаходився без нагляду дорослих, мав занедбаний вигляд, просив у людей їжу.
Спеціалістами ССД по Основ`янському району з матір`ю неодноразово проводилися бесіди щодо виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для проживання дітей, але позитивного результату досягнуто не було.
Так, до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 26.10.2020 надійшло звернення ОСОБА_6 до Урядової гарячої лінії щодо неналежного виконання батьківських обов`язків громадянкою ОСОБА_3 , а саме: діти перебувають у нічний період доби на вулиці, умови проживання не задовільні, діти не виховані.
З метою з`ясування ситуації та вжиття відповідних заходів, 29.10.2020 спеціалістами ССД по Основ`янському району, центру соціальних служб та інспектором ювенальної превенції Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області здійснено виїзд за місцем проживання сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 , попередньо у телефонному режимі, попередивши ОСОБА_3 .
Під час виїзду ОСОБА_3 та дітей вдома не було, двері відчинив її співмешканець ОСОБА_7 .
В однокімнатній квартирі антисанітарні умови, на стінах відсутні шпалери, розкидані брудні речі, недопалки, сморід. Відсутнє електро, газо та водопостачання.
ОСОБА_3 було залишено запрошення щодо термінового звернення до спеціалістів ССД по Основ`янському району та центру соціальних служб Основ`янського району. На залишене запрошення щодо термінової явки до ССД по Основ`янському району та центру соціальних служб, ОСОБА_3 до теперішнього часу не відреагувала.
Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «міська дитяча клінічна лікарня № 24» від 06.11.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають під наглядом лікувального закладу. В серпні 2020 року дітям проведені профілактичні огляди. Діти здорові, на диспансерному обліку не перебувають.
Мати, ОСОБА_3 не належним чином піклується про стан здоров`я дітей: не з`являється в лікарняний заклад для проведення планових профілактичних щеплень. При відвідуванні лікарем дітей на дому квартира закрита, на телефонні дзвінки мати не відповідає.
Згідно інформації Центру соціальних служб Основ`янського району м. Харкова від 13.11.2020 року, всупереч рекомендацій Центру, мати малолітніх дітей, ОСОБА_3 , не зробила реструктуризацію заборгованості за комунальні послуги, тому світло не підключено, кухня не придатна для приготування їжі. Зі слів співмешканця, їжа для дітей готується в іншому помешканні. Санітарно-гігієнічні норми в квартирі незадовільні, що свідчить про не зацікавленість матері на позитивні зміни. На неодноразові виходи в сім`ю, мати двері не відчиняє, місце знаходження дітей не відоме. На телефонні дзвінки ОСОБА_3 не відповідає, за залишеним запрошенням не з`явилася.
Фахівці Центру не можуть оцінити здатність та готовність матері опікуватися дітьми з причин відсутності мотивації ОСОБА_3 у зміні особистого життя та умов проживання дітей.
Робочою групою 17.11.2020 року в черговий раз було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено що умови проживання загрожують життю та здоров`ю малолітніх дітей. У ОСОБА_2 підвищена температура, на щоці велика гематома, у зв`язку з чим було прийнято рішення, про негайне відібрання дітей від матері та госпіталізовано до КНП «Міська клінічна лікарня № 24». Під час огляду малолітнього ОСОБА_2 , лікарями встановлено діагноз: періостит щелепи, та дитину направлено до «Обласної дитячої клінічної лікарні № 1», де провели термінову операцію.
Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з ч. 1,2,6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилась у нехтуванні обов`язками матері по забезпеченню дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дітьми в необхідному обсязі.
При цьому судом враховується, що відповідач була попереджена органом опіки та піклування про необхідність вжити заходів для забезпечення виконання своїх батьківських обов`язків відповідно до чинного законодавства, однак, на шлях виправлення не стала, своє відношення до виховання дітей не змінила, незважаючи на рекомендації органу опіки та піклування. Також суд враховує, що відповідачка, отримуючи судові повістки та знаючи про судовий розгляд справи про позбавлення її батьківських прав, жодного разу на судове зсідання не з`явилась, заперечень не надала, про причини неявки не повідомляла.
Із роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Враховуючи, що матеріалами справи доведено неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки вона не створює належних умов для утримання дітей, не піклуються про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дітей, та несе загрозу здоров`ю та життю дітей, а також враховуючи характер її поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що вона повинна бути позбавлена батьківських прав.
Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено.
При таких обставинах, з метою захисту інтересів дітей, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно її дітей.
Згідно ч.2 ст.166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини.
Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак, в силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав, тому з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 25.11.2020 року та на період до їх повноліття.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд,-
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку України, уродженку м. Дергачі Харківської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав стосовно її малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку України, уродженку м. Дергачі Харківської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав стосовно її малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, уродженки м. Дергачі Харківської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь особи чи закладу, на утриманні яких буде перебувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 25.11.2020 року та до досягнення ним повноліття.
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, уродженки м. Дергачі Харківської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь особи чи закладу, на утриманні яких буде перебувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на його утримання у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 25.11.2020 року та до досягнення ним повноліття.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць виконати негайно.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя - Ю.Ю. Сіренко