ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 712/13934/17
Провадження № 22-ц/821/190/21
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Єльцова В.О.

суддів: Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Прядка Віталій Михайлович

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Ткач Валентина Вікторівна

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ткач Валентини Вікторівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2017 позивачка надала відповідачу позику у вигляді готівкових коштів в сумі 11000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 30.09.2017 та за користування коштами сплатити 1100 доларів США. Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, позику не повернув, тому борг становить 12100 доларів США. Враховуючи системний характер невиконання відповідачем свого зобов`язання повернути позику, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 12100 доларів США та судові витрати в сумі 3249 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.02.2018 стягнуто з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Соснівським РВ УМВС України в м. Черкаси, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 борг в сумі 12100 доларів США, що в еквіваленті становить 324888,63 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Соснівським РВ УМВС України в м. Черкаси на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , судові витрати в розмірі 3249,00 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.05.2018 заочне рішення від 15.02.2018 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання, яке ухвалою 01.07.2019 закрите та призначений судовий розгляд справи по суті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.11.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Соснівським РВ УМВС України в м. Черкаси, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , борг в сумі 12100 доларів США.

Понесені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , судові витрати в розмірі 3249,00 грн. компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виходячи із змісту висновку судового експерта, суд вважає твердження сторони відповідача щодо недостовірності договору позики від 01.03.2017 такими, що не відповідають дійсності, а отже, враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають грошові кошти в сумі 12100 доларів США.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням 1 інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Ткач Валентина Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим, а тому просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2020 року та направити справу на новий розгляд в суд 1 інстанції в іншому складі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Ткач Валентини Вікторівни мотивована тим, що ОСОБА_2 зазначені кошти не позичав, ніколи в житті такої суми грошей в руках не тримав і взагалі не знає ОСОБА_1 , ніколи з нею не зустрічався та не спілкувався. Проте, суд 1 інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Вважає, що суд зробив це з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Крім того, зазначає, що суд 1 інстанції порушив засади змагальності сторін, оскільки позбавив відповідача права на участь у судовому розгляді справи та дачу власних пояснень по справі. Цим самим суд порушив принцип змагальності та пропорційності. Тому, суд порушив право Відповідача на особисту участь у справі, відмовив у задоволенні клопотання про перенесення судового засідання без поважних причин, не надав можливості висловитися в судових дебатах, чим порушив норми процесуального права, а тому рішення має бути скасовано.

Вказує, що в матеріалах справи на підтвердження фактичних обставин, викладених в позовній заяві, наявні лише 2 докази: розписка та висновок судового експерта, які самі по собі не являються достатнім підтвердженням того факту, що ОСОБА_2 позичав кошти у ОСОБА_1 .. Також ці докази не являються підтвердженням того, що ОСОБА_1 надавала ці кошти ОСОБА_2 . ОСОБА_2 жодного разу в очі не бачив ОСОБА_3 . Отже, суд 1 інстанції мав дослідити як познайомилися позивач та відповідач, яким чином дійшли до згоди до укладення договору позики, хто і де виготовив розписку, яким чином і де передавалися кошти, хто при цьому був присутній.

Стверджує, що розписка взагалі не відповідає встановленим для неї вимогам, а тому не може підтверджувати факт укладання договору позики та факту передачі коштів. У даній суду копії розписки вказана лише надрукована дата її складання без вказівки на місце. У розписці не міститься: зазначеної прописом дати складання розписки, місце складання розписки, дати фактичної передачі грошей і обставин такої передачі. Дані вимоги є обов`язковими до розписки і без їх зазначення вона вважається неналежною та не підтверджує факту укладання позики і факту передачі грошей. В кінці розписки зазначення про отримання коштів в сумі 11000 доларів США засвідчені лише підписом позичальника без розшифрування прізвища, ім`я та по-батькові позичальника. Хоча зазначення розшифрування прізвища та ініціалів особи є обов`язковою умовою для розписки, яка в наданому суду доказі відсутня. Зазначений документ є неналежним доказом, що підтверджує отримання відповідачем від позивача коштів в борг, жодні правовідносини між сторонами не виникли.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

22 грудня 2020 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Ткач Валентини Вікторівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2020 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єльцов В.О., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 січня 2020 року справу призначено до розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2021 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єльцов В.О., судді Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 борг 11000 доларів США та зобов`язався повернути борг не пізніше 30.09.2017, а також додатково сплатити 1100 доларів США за користування позикою, що підтверджується борговою розпискою від 01.03.2017.

В ході розгляду судом справи 07.06.2018 призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи виконано рукописний запис в якому зазначено прізвище, ім`я та по-батькові відповідача у розписці від 01.03.2017 ОСОБА_2 ? Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 01.03.2017 ОСОБА_2 ? Чи виконано рукописний текст у розписці від 01.03.2017 навмисно зміненим почерком?

Так, з висновку експерта українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 78/1 від 01.04.2019 вбачається, що рукописний запис « ОСОБА_2 » у розписці від 01.03.2017 виконано ОСОБА_2 . Підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 01.03.2017 виконано ОСОБА_2 . Ознак виконання рукописного запису « ОСОБА_2 » у розписці від 01.03.2017 навмисно зміненим почерком не виявлено.

Виходячи із змісту висновку судового експерта, суд вважає твердження сторони відповідача щодо недостовірності договору позики від 01.03.2017 такими, що не відповідають дійсності, а отже, враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають грошові кошти в сумі 12100 доларів США.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Ткач Валентини Вікторівни підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції не відповідає.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст.638,639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа, наданого для підтвердження позовних вимог, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 борг 11000 доларів США та зобов`язався повернути борг не пізніше 30.09.2017, а також додатково сплатити 1100 доларів США за користування позикою, що підтверджується борговою розпискою від 01.03.2017.

В ході розгляду судом справи 07.06.2018 призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи виконано рукописний запис в якому зазначено прізвище, ім`я та по-батькові відповідача у розписці від 01.03.2017 ОСОБА_2 ? Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 01.03.2017 ОСОБА_2 ? Чи виконано рукописний текст у розписці від 01.03.2017 навмисно зміненим почерком?

Так, з висновку експерта українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 78/1 від 01.04.2019 вбачається, що рукописний запис « ОСОБА_2 » у розписці від 01.03.2017 виконано ОСОБА_2 . Підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 01.03.2017 виконано ОСОБА_2 . Ознак виконання рукописного запису « ОСОБА_2 » у розписці від 01.03.2017 навмисно зміненим почерком не виявлено.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд 1 інстанції виходив з того, що виходячи із змісту висновку судового експерта, суд вважає твердження сторони відповідача щодо недостовірності договору позики від 01.03.2017 такими, що не відповідають дійсності, а отже, враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають грошові кошти в сумі 12100 доларів США.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, в зв`язку з наступним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.03.2017 року ОСОБА_2 підпив текст друкованої розписки про те, що він отримав від громадянки ОСОБА_1 в позику грошові кошти в сумі 11 000дол. США. Отримані згідно цієї розписки грошові кошти зобов`язується повернути відразу після продажу квартири, але не пізніше 30 вересня 2017 року (а.с. 4)

Факт підписання розписки ОСОБА_2 доведений висновком експерта №78/1 від 01.01.2019 року (а.с.158-160), яким підтверджено, що рукописний запис « ОСОБА_2 » у розписці від 01.03.2017 року виконано ОСОБА_2 , підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 01.03.2017 року виконано ОСОБА_2 , ознак виконання рукописного запису « ОСОБА_2 » у розписці від 01.03.2017 навмисно зміненим почерком не виявлено.

Зважаючи на викладене, факт підписання ОСОБА_2 розписки слід вважати встановленим.

Передбачено, що розписка має бути складена письмово, що не виключає можливість застосування сучасних засобів її виготовлення, в тому числі друку, тому неможна погодитися з висновком суду першої інстанції про невідповідність форми розписки вимогам закону.

Разом із тим, згідно зі статтею 1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Така правова позиція викладена в постанові ВС від 22.08.2019, справа №369/3340/16ц, висновки якої є обов`язковими для застосування.

Отже, обов`язком суду є з`ясування факту передачі коштів, та справжньої природи правовідносин сторін.

Надаючи оцінку таким обставинам, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 , категорично заперечуючи факт отримання коштів, пояснював, що він є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню опорно-рухового апарату, не може пересуватися без сторонньої допомоги та без милиць. Він майже ніколи не виходить за межі своєї квартири, лише інколи у супроводі своєї сестри на прогулянку.

Стверджував, що міг підписати розписку поряд з іншими документами, так як до нього приходили працівники соціальних служб для передачі йому продуктів харчування і він розписувався за їх отримання. Коли він розписувався за отримані продукти, то ніколи самого документу не читав. Отже, будь-хто міг представитися працівником соціальної служби, принести продукти йому додому і підсунути розписку для підпису.

Також, стверджував, що ніколи не збирався продавати квартиру, це є його єдиним житлом, в якому він увесь час живе і переїжджати нікуди не збирався і не збирається.

До того ж, у нього не було потреби позичати кошти. Він отримує пенсію, також йому допомагає сестра. Отже, позичати 11 000 дол. США він ніколи навіть не мав наміру.

Крім того, пояснив, що коли він зрозумів, що він став жертвою злочинних дій (коли йому підсунули розписку, замість повідомлення про отримання продуктів), 26 квітня 2018 року він звернуся із заявою до ГУНП в Черкаській області та повідомив про вчинення кримінального правопорушення відносно нього. Копію витягу з ЄРДР він подавав до суду 1 інстанції в якості доказу.

В свою чергу, пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції щодо фактичних обставин передачі коштів були непереконливими та суперечливими, при тому, що події щодо передачі коштів в такому значному розмірі не є звичайною подією, яка не запам`ятовується, тим більш, що кошти надавалися на умовах повернення.

Пояснюючи походження коштів в розмірі 11 000 дол. США., ОСОБА_1 посилалася на те, що вона працює ріелтором та, так як ОСОБА_2 мав намір продати квартиру та купити будинок в іншому населеному пункті, у неї з ним виникли правовідносини щодо супроводження продажу його квартири.

Зазначила, що спочатку особисто ОСОБА_2 до неї не звертався, а з її слів, по цьому питанню звернувся його товариш по імені ОСОБА_4 , якій вів переговори від імені ОСОБА_2 , після чого вона познайомилася з ОСОБА_2 та вела переговори особисто з ним. З її слів дані переговори щодо продажу квартири тривали близько трьох - чотирьох місяців.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що їй сподобалась квартира ОСОБА_2 та вона вирішила її купити для своїх потреб, тому в ході правовідносин щодо продажу квартири вона не виставила її офіційно шляхом опублікування на сайтах на продаж та не оформляла договору щодо надання консультативних послуг та послуг з супроводження продажу квартири.

Втім, ОСОБА_1 пояснила, що у ОСОБА_2 не вистачало коштів на купівлю будинку у іншому населеному пункті, а тому вона надала його грошові кошти у борг в розмірі 11000дол. США під розписку.

Зважаючи на викладене, надаючи оцінку доводам позивача та доводам відповідача, наявні підстави для висновку про те, що зміст розписки не відображає справжню правову природу відносин сторін як позики, оскільки позивач, посилаючись на те, що розписка є правочином, який породжує у ОСОБА_2 обов`язок сплатити їй кошти в обумовленій сумі, не зазначила на підставі чого він виникає, тобто не вказує об`єкту правовідносин. Тому, сама наявність спірної розписки у позивача не створює для відповідача обов`язку зі сплати зазначеної суми коштів.

Такі висновки узгоджуються з висновками у постановах Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі за № 607/8872/17;

Аналізуючи правову природу спірних правовідносин, апеляційний суд приходить до висновку, що складена ОСОБА_2 розписка не підтверджує укладення між сторонам договору позики та досягнення згоди щодо всіх його істотних умов, оскільки реальної передачі позичальникові грошових коштів у розмірі 11 000,00 дол.США. не відбулося.

Встановивши, що ОСОБА_1 грошові кошти у позику ОСОБА_2 не передавала, а останній не приймав на себе зобов`язання з їх повернення у погоджені сторонами строки, тому між сторонами не відбулися правовідносини, пов`язані із передачею грошових коштів у позику.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового висновку суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ткач Валентини Вікторівни задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 березня 2021 року.

Головуючий В.О. Єльцов

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак