справа № 756/5243/20
головуючий у суді І інстанції Жук М.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Писаної Т.О.
суддів Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 3 961,65 грн та судових витрат у сумі 2 102 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказувало, що у них на обліку перебуває ОСОБА_1 , який отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року. Відповідачу з 1 січня 2018 року, відповідно до постанови КМУ № 103 від 21 лютого 2018 року було проведено перерахунок пенсії від 21 березня 2018 року на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 13 березня 2018 року про розмір грошового забезпечення. Однак за результатами перевірки встановлено, що після проведення перерахунку відповідачу відповідно до вказаної постанови та після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного закону було визначено вірний розмір пенсії та розраховану суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законом.

Оскільки внаслідок невірного здійснення розрахунку пенсії відповідно постанови КМУ № 103 від 21 лютого 2018 року, відповідач отримав за період з 1 січня 2018 року по 31 березня 2018 року переплату в сумі 3 961 грн 65 коп., в добровільному порядку відповідач зазначені кошти не повернув, тому ГУ ПФУ в м. Києві просило стягнути на користь з ОСОБА_1 зазначену суму безпідставно отриманих грошових коштів.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року у задоволенні позову ГУ ПФУ в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено.

У поданій апеляційній ГУ ПФУ в м. Києві просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та не врахування практики Європейського суду з прав людини.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як було зазначено позивачем у позовній заяві, при здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 було встановлено та розраховано суму пенсії виплачену відповідачу понад розмір, який визначений законодавством.

Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ФА 120410 за Дорученням № Д ФА120410/47 за період, який здійснюється виплата (утримання), а саме січень 2018 року березень 2018 року у відповідача виникла переплата пенсії у розмірі 3 961 грн 65 коп.

10 серпня 2018 року ГУ ПФУ в м. Києві на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення надмірно сплачених коштів в розмірі 3 961 грн 65 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що переплата пенсії виникла у результаті рахункової помилки, або надання відповідачем недостовірних даних, а тому підстав для повернення виплаченої пенсії відповідно до положень ст. 1212 ЦК України не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить, що пенсійне законодавство передбачає можливість повернення надмірно виплачені суми пенсії у разі неправомірної поведінки пенсіонера або надання ним неправдивих документів для призначення або перерахування пенсії.

Матеріли справи таких доказів не містять, не посилався на них і позивач.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для перерахування пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо недоведеності позивачем факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 3 961,65 грн, які є пенсійною виплатою, призначеною йому управлінням Пенсійного фонду України.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм статті 1212 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними, так як застосування вказаної норми передбачає врахування норм статті 1215 ЦК України.

Посилання у апеляційній скарзі на невідповідність рішення суду практиці Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає необґрунтованим, так як рішення суду не суперечить зазначеній практиці.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК. П. Приходько
С.О. Журба