ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/469/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дарницьке РВ Центрального міжрегіонального управління ДМС у місті Києві та Київські області, про встановлення факту, що має юридичне значення, зобов`язання Дарницьке РВ Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київські області видати особі паспорт громадянина України, як особі, яка його отримує вперше, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він є ОСОБА_1 , а також про зобов`язання Дарницьке РВ Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київські області видати особі паспорт громадянина України, як особі, яка його отримує вперше.

Заявник вважає, що він не має документа, що посвідчує його особу паспорта громадянина України, відповідно суд має встановити той факт, що він є ОСОБА_1 й зобов`язати заінтересовану особу видати йому паспорт громадянина України.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є верховенство права (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону із дотриманням засад і правил судочинства.

Узаяві про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до статті 318 ЦПК України повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Зважаючи на зміст заяви, мету встановлення факту, що має юридичне значення, визначену заявником, а також іншу вимогу заяви, а саме про зобов`язання заінтересовану особу - Дарницьке РВ Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київські області видати особі паспорт громадянина України, як особі, яка його отримує вперше, вказують на наявність спору, й суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по даній справі, оскільки вбачається спір про право, яке розглядається у порядку позовного провадження в порядку КАС України.

Процедура встановлення особи врегульована у п. 43 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджено Постановою № 302 від 25.03.2015р. Згідно цього пункту, в разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до МВС, Національної поліції, Мін`юсту, органів ДФС, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник.

Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців.

Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, затвердженою МВС.

Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Разом із цим, усупереч вимогам вказаних положень Порядку, ні зі змісту заяви заявника, ні з поданих ним документів не вбачається, що заявник розпочав передбачену законодавством України процедуру, й оскільки матеріали заяви не містять інформації про проведену процедуру ДМС з остаточним рішенням про неможливість встановлення особи заявника відповідно до вказаного Порядку, підстав для розгляду заяви у порядку окремого провадження немає.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачає обов"язок суду пересвідчитися про вжиті заявником заходи отримання документів від уповноважених осіб у позасудовому порядку.

Так, відповідно до ч.3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.
Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Зважаючи на наслідки розгляду заяви, підстав для повернення судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» немає, оскілки при зверенні до суду заявник судовий збір не сплачував.

На підставі вищенаведеного, з урахування ст.ст. 2, 293, 315 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дарницьке РВ Центрального міжрегіонального управління ДМС у місті Києві та Київські області, про встановлення факту, що має юридичне значення, зобов`язання Дарницьке РВ Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київські області видати особі паспорт громадянина України, як особі, яка його отримує вперше, - відмовити.
Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї документами.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з тими самими вимогами.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів для рішень і 15 календарних днів для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами через суд першої інстанції.

СУДДЯ: