Ухвала

30 липня 2021 року

м. Київ

справа № 629/5225/16-ц

провадження № 61-9901ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Євстаф`євої Олени Вікторівни, яка діє в інтересах Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія», на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року, додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 січня 2021 рокута постанову Харківського апеляційного суду від 20 травня 2021 року у справі за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ» про розірвання договорів оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду і уточнивши вимоги просив розірвати укладений 01 січня 2007 року між ОСОБА_1 і приватно-орендним сільськогосподарським підприємством (далі - ПОСП) імені Щорса, правонаступником якого є ТОВ «Лозівське хлібоприймальне підприємство», договір № 196 оренди землі - земельної ділянки, площею 9,8346 га (кадастровий номер :02:000:0175) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Лозівського району Харківської області, зареєстрований в Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по Земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель №49 від 07.08.2007; стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано укладений 01 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством ім. Щорса, правонаступником якого було Товариство з обмеженою відповідальністю «Лозівське хлібоприймальне підприємство», правонаступником якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «МРІЯ», договір №196 оренди землі -земельної ділянки площею 9, 8346 га (кадастровий номер :02:000:0175) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Лозівського району Харківської області, зареєстрований в Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по Земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель №49 від 07 серпня 2007 року.

Додатковим рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 січня 2021 року стягнуто зі СТОВ «Мрія» судові витрати на користь ОСОБА_1 у сумі 10 690,70 грн, які складаються із суми сплаченого позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн та сплачених позивачем витрат на проведення судової експертизи у сумі 10 139,50 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 травня 2021 року рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року залишено без змін. Додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 січня 2021 року скасовано в частині стягнення зі СТОВ «Мрія» на користь ОСОБА_1 судових витрат у сумі 6 177,90 грн.

В іншій частині додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 січня 2021 року залишено без змін.

15 червня 2021 року Євстаф`єва О. В., яка діє в інтересах Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» (далі - СТОВ «Мрія»), подала до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 травня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в цій справі є вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки, та відповідно до пункту 8 статті 176 ЦПК України ціна позову якої складає суму 64 468,29 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100=227 000 грн).

Отже, зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Євстаф`євої Олени Вікторівни, яка діє в інтересах Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія», на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року, додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 січня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 травня 2021 року у справі за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ» про розірвання договорів оренди земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев