Ухвала

28 липня 2021 року

м. Київ

справа № 703/3868/20

провадження № 61-12244ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.

розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що з 13 вересня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року. У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3

ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову в суд, 22 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист № 703/2890/18, 2/703/1759/18, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей же день державним виконавцем на підставі цього виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58490038.

Із 22 серпня 2018 року до цього часу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 примусово стягуються аліменти на сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 вказував, що ним не заперечується необхідність утримання їх спільного з відповідачем ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 . Однак, на цей час у позивача склалися обставини, які унеможливлюють сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі, оскільки у нього після винесення рішення суду про стягнення аліментів погіршилося здоров`я, внаслідок чого змінився його матеріальний стан, а також наявні інші чинники, тому він звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, позивач просив суд: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист у справі № 703/2890/18, виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 26 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову в суд 22 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, як такий, що втратив юридичну силу.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2021 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року у справі № 703/2890/18, 2/703/1759/20, на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист у справі № 703/2890/18, виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 26 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 22 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, як такий, що втратив юридичну силу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року рішенняСмілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року.

Положенням пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України закріплено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа як справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,значення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судове рішення, яке оскаржене, прийняте у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська