Справа № 487/2819/20 Головуючий у 1-й інстанції Нікітін Д. Г.
Провадження № 22ц/812/389/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 березня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Біляєвою В. М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 4 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Нікітіна Д. Г. в залі суду в місті Миколаєві о 15 год. 55 хв. зі складанням її повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про визнання договорів підряду фіктивними

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ,

треті особи- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

про визнання права власності на частку об`єкту незавершеного будівництва , -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів підряду на будівництво котеджу та гаражів в житловому комплексі, що будується в АДРЕСА_1 , укладених між сторонами 1 січня 2010 року та 1 січня 2011 року, за ознаками їх фіктивності.

У грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_8 , де зазначив третіми особами співвласників земельної ділянки, де будується комплекс - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та просив про визнання за ним право власності у відповідності до його внеску за договорами підряду на частку незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно ОСОБА_3 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 4 грудня 2020 року, у якій виправлено описку за ухвалами того ж суду від 7 грудня 2020 року та 16 лютого 2021 року, заява про забезпечення позову задоволена, ухвалено про накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

При постановленні ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору, який виник між сторонами є об`єкт незавершеного будівництва, а його забезпечення шляхом накладення арешту є співмірним способом його забезпечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити відповідачу у забезпеченні зустрічного позову.

На думку позивача суд не звернув увагу на той факт, що ним договори підряду не підписувалися, а тому підстави для визнання права власності за відповідачем відсутні.

За такого, без розгляду справи по суті, дослідження доказів, у суду не було підстав для визначення об`єкту незавершеного будівництва предметом цього спору та його забезпечення шляхом накладення арешту. Судом взагалі не встановлено наявність незавершеного об`єкту за вказаною адресою, так як за цією адресою знаходиться житловий будинок та земельна ділянка, яка належить третім особам, а позивач не має до них жодного відношення.

Крім того, судом обрано спосіб забезпечення, який не є співмірним заявленим відповідачем вимогам, так як суд не визначив на яку саме частку має право вимоги позивач, та наклав арешт на цілий об`єкт.

Відзиву на подану апеляційну скаргу іншими учасниками справи не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь при розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав її обґрунтованою та такою, що є співмірною заявленим позовним вимогам.

З такими висновками суду можна погодитися, так як вони відповідають нормам процесуального права.

Так, відповідно до змісту статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями статті 150 ЦПК України, встановлені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

За роз`ясненнями, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем у зустрічному позову заявлені вимоги майнового характеру, в яких він просить визнати за ним право власності на частку об`єкту незавершеного будівництва, яка відповідає його внеску за договорами підряду. Для визначення цієї частки одночасно просив провести експертизу.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_3 посилався на здійснення позивачем будівництва за рахунок здійсненого відповідачем фінансування чотирьох окремих частин (котеджів), та можливість та загрозу з боку позивача здійснити продаж цього об`єкту, що підтверджено наявністю відповідних оголошень, та в подальшому утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення або призведе до затягування вирішення справи по суті.

Наявність об`єкту незавершеного будівництва підтверджена відповідачем шляхом надання відповідної документації на дозвіл та проведення будівництва, а можливість його продажу відповідними фото оголошень про продаж котеджів.

За такого, висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення поданої ОСОБА_3 заяви про забезпечення позову є вірним, а посилання на відсутність порушення прав позивача та третіх осіб, при обранні такого виду забезпечення позову, який співмірний способу захисту порушеного права, є обґрунтованим.

Накладення арешту на весь об`єкт незавершеного будівництва, а не на його частину, не суперечить принципу співмірності, так як відповідачем стверджується про фінансування ним об`єкту у площах 270кв.м., 23кв.м., 235кв.м., 23кв.м. без будь-яких ознак можливості їх ідентифікації, крім розташування за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час робочим проектом на будівництво об`єкту визначено можливість його будівництва в загальній площі 815кв.м., яка є незначно більшою, ніж вказана відповідачем, але теж без можливості ідентифікації частин, на які може бути відокремлений побудований об`єкт. Даних про введення його до експлуатації, та фактично побудованої площі, матеріали справи на даний час не містять, та апелянтом на спростування суду не надаються.

Сам зміст поданої апеляційної скарги є фактичним запереченням позивача по пред`явленому до нього зустрічному позову.

Тому, виходячи із загальних принципів розумності і справедливості, дотримання судом першої інстанції процесуального законодавства, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги позивача зводяться до помилкового розуміння норм матеріального і процесуального права, і на законність судового рішення щодо забезпечення позову не впливають

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375 381-382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2020 року, у якій виправлено описку за ухвалами того ж суду від 7 грудня 2020 року та 16 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О .В. Локтіонова