Справа №345/612/21
Провадження № 2/345/374/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2021 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

за участю секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягали стягненню в її користь з ОСОБА_2 згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області в цивільній справі №345/1734/19 від 12.06.2019, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити їх у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2019 року в цивільній справі №345/1734/19 присуджено стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800,00 грн щомісячно. На час присудження вказаного розміру аліментів суд прийняв до уваги матеріальне становище відповідача, його дохід, інші істотні обставини справи. Вказане рішення знаходиться на примусовому виконанні.

Їхній син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, ніякої державної допомоги на нього вона не отримує. Офіційної роботи з постійним доходом в даний час теж не має, частково матеріально допомагають батьки, однак цього не вистачає на утримання дитини та повного забезпечення його фізичного та духовного розвитку, розвитку творчих та пізнавальних здібностей, уподобань. Крім того, син росте, розвивається і відповідно постійно зростає не лишень розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але й інші реальні витрати на утримання і виховання дитини. Відповідач в добровільному порядку необхідних коштів, незважаючи на судове рішення для утримання свого сина, не надає. У зв`язку з такою неправомірною його позицією, вона з сином поставлена у важке матеріальне становище, тому змушена час від часу їздити за кордон на сезонні роботи, хоча обов`язок по утримуванні дітей до досягнення ними повноліття лежить на обох батьках. Відповідач самоусунувся від участі у вихованні сина, від необхідного матеріального його забезпечення, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим та працездатним, має роботу за межами України. Як їй відомо, він протягом останнього року працює в Бельгії та весь цей час отримує значні доходи, що також підтверджує зміни його матеріального становища. Незважаючи на свій матеріальний стан та свої можливості, останній сплачує аліменти на сина у розмірі, який становить менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Така протиправна поведінка відповідача грубо порушує як вимоги законодавства , так і права неповнолітнього сина.

Тому, зважаючи на значне зростання рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з часу присудження аліментів (жовтень 2019 року) по даний час (з 6 до 18 років - 2395 грн. з 01.01.2021); зміну віку самої дитини і пов`язаних з цим витрат на харчування, одяг, предмети першої необхідності, шкільне та повсякденне приладдя, навчання, фізичний та духовний розвиток сина, розвиток його творчих та пізнавальних здібностей, уподобань; вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів, який на даний час не може бути менший 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; ненадання відповідачем добровільно належного матеріального забезпечення своїй дитині при спроможності надати таку допомогу, відсутність заборони щодо звернення з відповідним позовом, враховуючи також визначений законом обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, з метою захисту інтересів дитини вимушена звертатись до суду з даним позовом, і вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Витвицький В.В. в судове засідання наддав заяву про слухання справи у його та його довірительки відсутності, підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву (а.с.20), в якій вимоги позовної заяви визнав повністю, не заперечує проти їхнього задоволення, розгляд справи просив провести у його відсутності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 12.02.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов.

18 березня 2021 року представником позивачки адвокатом Витвицьким В.В. подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують.

Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про визнання позову, просить справу заслухати у його відсутності (а.с.20) .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.10.2018 у справі №345/2689/18 шлюб між сторонами розірвано, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.06.2019 в частині визначення сум аліментів, що підлягають щомісячному стягненню на дитина сина ОСОБА_3 , 2008 року народження, визначено до стягнення суму по 1800,00 грн щомісячно на дитину, про що видано виконавчий лист (а.с.7).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої Тужилівським старостинським округом Калуської міської ради за №46 від 01.02.2021, син ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.8).

Таким чином судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу розміру аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання сина, та спосіб стягнення яких позивачка відповідно бажає збільшити та змінити.

Оцінка суду:

вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма, викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства".

Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (аб.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року).

Позивачка стверджує, що з часу ухвалення рішення матеріальне становище сторін змінилося. На даний час відповідач періодично працює за кордоном, позивачка не працює. Даний аргумент позивача відповідачем не спростований, а тому, враховуючи визнання позову відповідачем, береться до уваги судом, як такий, що підтверджує наявність зміни матеріального стану відповідача.

Крім того, судом береться до уваги обґрунтовані твердження сторони позивачки про те, що згідно з чинним законодавством України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який прийнятий 17.05.2017 та набрав чинності 08.07.2017, до Сімейного кодексу України внесено зміни, зокрема, щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, викладеній у редакції з урахуванням змін від 17.05.2017, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1800 грн. щомісячно.

Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Перша становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів. Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" , установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей з 6 років до 18 років : з 1 січня 2021 року 2395грн. , з 1 липня - 2510 грн, з 1 грудня - 2618 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач заперечень з приводу стягнення аліментів іншим способом, визначеним позивачем у позовній заяві, не надав, будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).

Змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи матеріальне становище дитини, матеріальне становище сторін по справі, інші обставини справи, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат:

згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908,00 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2019 року в цивільній справі № 345/1734/19.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2019 року по цивільній справі №345/1734/19.

Виконавчий лист по справі за №345/1734/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Cуддя :