ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3185/21 Справа № 173/1650/20 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство"

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року

по цивільній справі за позовом Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року Кредитна спілка "Всеукраїнське народне кредитне товариство" (далі - КС "Всеукраїнське народне кредитне товариство") звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання.

Позовна заява мотивована тим, що заочним рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року задоволено позов КС "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказаним рішенням з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 600,00 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі 13 891,89 грн., три відсотки річних в розмірі 2 374,56 грн., а всього - 31 866,45 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 318,66 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач до цього часу не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів, позивачу були спричинені збитки внаслідок зростання індексу інфляції, які за період з 01 липня 2014 року по 01 вересня 2020 року складають 43 720,20 грн., три відсотки річних за даний період склали 5 954,25 грн., а всього - 49 674,50 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача, що й стало підставою звернення до суду .

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати за період з 01 липня 2014 року по 01 вересня 2020 року в розмірі 43 720,20 грн., 3 % річних за період з 01 липня 2014 року по 01 вересня 2020 року в розмірі 5 954,25 грн., а всього - 49 674,50 грн.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КС "Всеукраїнське народне кредитне товариство", посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що заочним рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року задоволено позов КС "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначеним рішенням з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 600,00 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі 13 891,89 грн., три відсотки річних в розмірі 2 374,56 грн., а всього - 31 866,45 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 318,66 грн.

Також, вказаним рішенням встановлено, що відповідно до ліцензії серії АВ № 153025, виданої КС "Всеукраїнське народне кредитне товариство" на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, строк дії ліцензії встановлений з 18 серпня 2006 року по 18 серпня 2009 року.

За цією обставиною позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованих відсотків за кредитним договором і 3 % річних за період з 19 серпня 2009 року по 17 грудня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до позовної заяви позивачем не додано ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг, а тому не доведено його право на стягнення з відповідача спричинених збитків. Оскільки після спливу дії ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, позивач втрачає право на здійснення такого виду діяльності, а відтак не має право на отримання відсотків та інших нарахувань, як плату за надання фінансової послуги.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилось та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитор має право на отримання сум, передбачених у статті 625 ЦК України, за увесь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Такий правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), який є обов`язковим для застосування судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2014 року році зобов`язання відповідача сплатити борг не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Тому, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, рішення суду перебувало на примусовому виконанні.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження № 48353739 з примусового виконання виконавчого листа № 173/2/14-ц, виданого 24 квітня 2015 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Всеукраїнське народне кредитне товариство" заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 600,00 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі 13 891,89 грн., три відсотки річних в розмірі 2 374,56 грн., а всього - 31 866,45 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 318,66 грн. (а.с.4-5).

Постановою державного виконавця від 06 серпня 2015 року було відкрито виконавче провадження.

З листа Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що 02 лютого 2016 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 48353739 з примусового виконання виконавчого листа № 173/2/14-ц, виданого 24 квітня 2015 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області, було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Також повідомлено, що дане виконавче провадження знищене за закінченням терміну зберігання. Станом на 09 вересня 2020 року на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 173/2/14-ц, виданого 24 квітня 2015 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Всеукраїнське народне кредитне товариство" заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 866,45 грн. (а.с.49).

Таким чином, визначаючи розмір заборгованості, на яку підлягають нарахуванню інфляційні втрати та 3 % річних, колегія суддів враховує, що при примусовому виконанні заочного рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року коштів в рахунок погашення заборгованості не було стягнуто, рішення в добровільному порядку боржником не було виконано, у зв`язку з чим при визначенні сум, передбачених статтею 625 ЦК України, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів враховує розмір заборгованості, який визначений до стягнення заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року, а саме - 31 866,45 грн.

Визначаючи період, за який підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних, колегія суддів враховує, що рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року набрало законної сили 22 квітня 2015 року (а.с.4-5), з даним позовом до суду позивач звернувся 24 вересня 2020 року згідно поштового штемпелю (а.с.12).

Отже, періодом, за який підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних слід визначити саме з 22 квітня 2015 року по 24 вересня 2020 року.

Колегія суддів вважає помилковим визначення позивачем в позовній заяві початком періоду, за який підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних з 01 липня 2014 року, оскільки початок періоду слід визначати з моменту набрання законної сили рішення суду (22 квітня 2015 року), яке боржник не виконав та за невиконання якого кредитор має право на отримання сум, передбачених у статті 625 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат за період з 22 квітня 2015 року по 24 вересня 2020 року 17 547,66 грн., 3 % річних за період з 22 квітня 2015 року по 01 вересня 2020 року в розмірі 5 189,26 грн., а всього - 22 736,92 грн., з наступного розрахунку:

Вихідні дані

Дата виникнення заборгованостіДата розрахункуСума боргу, грнКількість днів прострочення
22.04.201524.09.202031 866,451983

Розрахунок 3% річних.

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 22/04/2015 до 31/12/2015 31 866,45 x 3 % x 254 : 365 : 100254665,27 грн.
з 01/01/2016 до 31/12/2016 31 866,45 x 3 % x 366 : 366 : 100366 955,99 грн.
з 01/01/2017 до 31/12/2019 31 866,45 x 3 % x 1095 : 365 : 100 1095 2 867,98 грн.
з 01/01/2020 до 24/09/2020 31 866,45 x 3 % x 268 : 366 : 100268 700,02 грн.
Разом19835 189,26 грн.

Сума нарахованих 3% річних складає 5 189,26 грн.

Втрати від інфляції.

Розраховується за формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу.

[Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Розрахунок Сукупний індекс інфляції Інфляційні нарахування
У період з 01.05.2015 року по 24.09.2020 року індексація на суму 31 866,45 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 102,20% ? 100,40% ? 99,00% ? 99,20% ? 102,30% ? 98,70% ? 102,00% ? 100,70% ? 100,90% ? 99,60% ? 101,00% ? 103,50% ? 100,10% ? 99,80% ? 99,90% ? 99,70% ? 101,80% ? 102,80% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,10% ? 101,00% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,60% ? 100,20% ? 99,90% ? 102,00% ? 101,20% ? 100,90% ? 101,00% ? 101,50% ? 100,90% ? 101,10% ? 100,80% ? 100,00% ? 100,00% ? 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% = 155,066% (за період Травень 2015 - Вересень 2020) [Інфляційні нарахування] = 31 866,45 грн. (сума боргу) ? 155,066% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 31 866,45 грн. (сума боргу) = 17 547,66 грн 155,066% 17 547,66

Таблиця результату:

Період розрахункуВраховано індекси інфляції, за період Сукупний індекс інфляції Сума боргу Сума боргу з урахуванням інфляції Інфляційні нарахування
01.05.2015 - 24.09.2020 Травень 2015 - Вересень 2020 155,066% 31 866,45 49 414,11 17 547,66
Разом17 547,66

Сума збитків від інфляції складає 17 547,66 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_1 на користь КС "Всеукраїнське народне кредитне товариство" інфляційні втрати за період з 22 квітня 2015 року по 01 вересня 2020 року в розмірі 17 547,66 грн., 3 % річних за період з 22 квітня 2015 року по 01 вересня 2020 року в розмірі 5 189,26 грн., а всього - 22 736,92 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних слід відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплачених останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5 255,00 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" - задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" інфляційні втрати за період з 22 квітня 2015 року по 24 вересня 2020 року в розмірі 17 547,66 грн., 3 % річних за період з 22 квітня 2015 року по 24 вересня 2020 року в розмірі 5 189,26 грн., а всього - 22 736,92 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 5 255,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко