ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

м.Суми

Справа №2-2363/11

Номер провадження 22-ц/816/441/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2011 року в складі судді Янголя Є.В., ухваленого в м. Суми,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2011 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи позовні вимоги тим, що 23 липня 2007 року з відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 7000 грн строком до 22 липня 2010 року зі сплатою 2,7% на місяць за користування кредитними коштами.

Посилаючись на те, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань із своєчасного повернення кредитних коштів, станом на 17 травня 2011 року утворився борг на загальну суму 11 474 грн 60 коп., з яких: 4 582 грн 49 коп. заборгованість по тілу кредиту, 3 571 грн 47 коп. заборгованість за відсотками, 1 151 грн 51 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору, 360 грн 00 коп. штраф, 700 грн 00 коп. штраф за порушення п. 4.3, який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2011 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 474 грн 60 коп., 114 грн 75 коп. в рахунок відшкодування судового збору та 120 грн в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 19 липня 2011 року по справі №2-2363/11 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове законне рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто заборгованість за процентами за користування кредитних коштів, яка була нарахована після закінчення строку дії цього договору, а також за одне і те ж порушення, а саме невиконання умов кредитного договору, стягнуто і штраф і пеню, що є подвійною відповідальністю та суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Вказує на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 щодо перебігу позовної давності стовно кожного щомісячного платежу.

Зазначає, що справа була розглянута судом першої інстанції за її відсутності, про час та місце проведення судового засідання її не було повідомлено, що у відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Позивачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте,зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №07/2007/ НОМЕР_1 , відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 7000 грн на умовах повернення, строковості та платності. (а.с. 10-12).

Пунктом 1.3 цього договору визначено, що відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки 2,7% на місяць. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Строк, на який позичальнику надано кредит визначено до 22 липня 2010 року (п. 1.4 договору).

Також, сторонами було узгоджено графік погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому, що є додатком №1 до кредитного договору, яким визначено розмір щомісячних платежів по тілу кредиту та за відсотками (а.с. 13).

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером від 23 липня 2007 року №NL-1 (а.с. 15).

Відповідно до розрахунку по кредитному договору від 23 липня 2007 року, загальна заборгованість позичальника ОСОБА_1 станом на 17 травня 2011 року складає 11 474 грн 60 коп., з яких: 4 582 грн 49 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3 571 грн 47 коп. заборгованість за відсотками, у тому числи за простроченими 3 381 грн 76 коп.; 1 151 грн 51 коп. заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язання по договору; 360 грн 00 коп. штраф за несплачений штраф; 700 грн 00 коп. нарахований та несплачений штраф за порушення п. 4.3 (3.3.2) кредитного договору; 1 109 грн 13 коп. інфляційні збитки (а.с. 8-9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а тому права позивача порушені та підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла станом на 17 травня 2011 року.

У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

За умовами договору сторони погодили щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 2,7% на місяць до 22 липня 2010 року.

Тобто, право ПАТ КБ «Надра» нараховувати відсотки за користування кредитом, пеню припинилося зі спливом строку кредитування 22 липня 2010 року, тому починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом та пеню.

Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 , позивачем до загального розміру заборгованості були включені також відсотки в сумі 1293 грн 11 коп. за користування кредитними коштами та 964 грн 53 коп. пені, нараховані після спливу строку кредитування, а саме в період з 23 липня 2010 року по 17 травня 2011 року, та які були безпідставно стягнуті судом першої інстанції.

Щодо стягнення з відповідача неустойки (штрафу та пені) за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору сторонами визначено, що у разі прострочення позичальник строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.п. 2.3.2 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.5 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 4.1 договору).

Також, пунктами 4.2 та 4.3 договору визначено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного п. 2.3.2 цього договору більш ніж на 2 дні позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 30 грн. У разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.6, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору, за кожен випадок.

Отже, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

ПАТ КБ «Надра» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що неустойка у вигляді штрафів на загальну суму 1060 грн 00 коп., стягненню з відповідача не підлягає.

Отже, з викладеного вбачається, що станом на 17 травня 2011 року заборгованість відповідача за кредитним договором від 23 липня 2007 року становить 4 582 грн 49 коп. за тілом кредиту, 2 340 грн 10 коп. за відсотками за користування кредитними коштами та 186 грн 98 коп. пені, а разом 7 109 грн 57 коп., а також встановлений індекс інфляції за час прострочення виконання зобов`язання в сумі 1 109 грн 13 коп., які і підлягають стягненню з відповідача. Доказів погашення боргу відповідачем суду надано не було.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про застосування до кожного щомісячного платежу за договором наслідків пропуску строку позовної давності, то вони підлягають відхиленню, з огляду на те, що підписуючи кредитний договір сторони погодили збільшити строк позовної давності до 10 років (п. 6.3 договору). Тобто з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 17 травня 2011 року, позивач звернувся в межах визначеного умовами кредитного договору строку позовної давності.

Разом з тим, згідно з приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Наявні у справі докази свідчать про відсутність належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про місце, дату і час розгляду справи у суді першої інстанції. Надіслані судом першої інстанції копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з тих підстав, що адресат не проживає за адресою: АДРЕСА_1 були повернути за неврученням (а.с. 29).

Відповідно до довідки Адресного Бюро УВС ОСОБА_1 з 24 лютого 2009 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28), проте, за цією адресою відповідачу судові повістки про виклик до суду не надсилалися.

Таким чином, враховуючи те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права та розглянуто дану справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, чим порушено її процесуальні права, на що зокрема вона і посилається, колегія суддів дійшла до висновку, що заочне рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Надра», стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 8 218 грн 70 коп.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову ПАТ КБ «Надра», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції на загальну суму 168 грн 14 коп.

Крім того, пропорційно розміру відмовлених позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за апеляційний перегляд рішення суду в сумі 332 грн 29 коп., з яких 48 грн 84 коп. сплаченого судового збору та 283 грн 75 коп. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 218 гривень 70 копійок та судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 168 гривень 14 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на користь ОСОБА_1 судові витрати за апеляційний перегляд рішення суду в сумі 332 гривень 29 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук