Справа № 182/4226/20
Провадження № 2/0182/136/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.03.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини.

За рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. За рішенням Нікопольського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років. За рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Заборгованості по сплаті аліментів він не має. Працюючи на ТОВ «ТРАНЗИТ ДНЕПР», мав заробітну плату у розмірі 4 400 4 800 грн. 00 коп. на місяць. У зв`язку з коронавірусною хворобою, він потрапив під скорочення та був звільнений з ТОВ «ТРАНЗИТ ДНЕПР». На даний час склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, оскільки не працює і знаходиться на обліку в центрі зайнятості. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, просить суд змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягає (а.с.41).

Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності (а.с.39).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

У відповідності до ч.2 ст.51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дітей, а, отже, не тільки позивач, а й відповідач зобов`язана утримувати свою неповнолітню дитину.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать актові записи про народження дітей, які містяться в матеріалах справи (а.с.5-6). Крім цього, ОСОБА_1 з ОСОБА_5 мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7). Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця (а.с.8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця (а.с.9). Рішенням Нікопольського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , на її утримання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років (а.с.10-12). Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця (а.с.13).

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.141 СК України, батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі, і щодо її утримання.

Згідно § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст.35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п.3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України»).

При визначенні розміру аліментів суддя враховує рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, у відповідності до ст.141 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з врахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок з доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу.

Так, позивач ОСОБА_1 відповідачці по справі сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання доньки ОСОБА_7 та 1/4 частини на утримання доньки ОСОБА_8 . Крім цього, з нього, на підставі рішення суду, стягнуто аліменти на користь дружини ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини до досягнення донькою ОСОБА_7 трирічного віку. Попри це, з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини. Тобто, в даному випадку, суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь батька в утриманні неповнолітніх дітей, а тому, на переконання суду, в позивача наявні зміни матеріального стану, які є суттєвими. Тому, звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів. Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів обґрунтованими, вважає за можливе зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/4 частини всіх доходів до 1/6 частини, що відповідатиме інтересам відповідача, неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпеченні матеріальної підтримки дитини.

При цьому, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII, частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час, з якого зменшено розмір аліментів.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі.

На підставі викладеного, ст. 191, ч.1 ст. 192 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (ІПН НОМЕР_2 ), на підставі судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал