Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючий - суддя Нікандрова С.О., секретар судового засідання Дудка Н.В., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко Вікторія Вікторівна, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 третя особа приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко Вікторія Вікторівна, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини.Позов обґрунтований тим, що 18 лютого 2021 року позивачем отримано листа від приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Запорізької області, з якого дізнався про смерть батька ОСОБА_5 . У зв`язку з пропуском ним строку подання заяви про прийняття спадщини, просить встановити йому додатковий строк, тривалістю шість місяців, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

18 березня 2021 року від позивача отримано докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 19 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання, витребувано спадкову справу.

Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що позивачем не доведено поважності причин неподачі ним заяви про прийняття спадщини, наведені позивачем обставини не відповідають дійсності, оскільки позивачу повідомляли про смерть спадкодавця.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ,

виданого 09 вересня 1977 року, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком зазначений ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис №40.

Згідно актового запису про смерть №161 від 30.07.2020 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №30068514, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З моменту смерті спадкодавця ОСОБА_5 почався перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцями передбачений ст.1270 ЦК України.

З матеріалів спадкової справи №8/2021, заведеної приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко В.В., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , вбачається, що 20 січня 2021 року з заявами про прийняття спадщини звернулися дружина спадкодавця ОСОБА_2 , діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є спадкоємцями за законом першої черги. В своїх заявах повідомили про наявність іншого спадкоємця за законом ОСОБА_1 .

15 лютого 2021 року за вих.№53/02-14 приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко В.В. повідомила ОСОБА_1 про відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_5 .

Інших доказів матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України,

викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року №6-85цс12, від 04 листопада 2015 року №6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17. З вказаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження №61-39398св18).

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду

від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 25 квітня 2019 року у справі №761/794/15-ц (провадження №61-13789св18), від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20).

В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 зазначив, що не був обізнаний про смерть батька.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 даної статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З досліджених судом доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_5 та є спадкоємцем першої черги. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 сплинув 29 січня 2021 року.

Оцінюючи доводи позивача про те, що він був необізнаний про факт смерті батька через припинення спілкування між батьком і матір`ю, а про смерть батька дізнався лише після отримання письмового повідомлення від приватного нотаріуса від 15 лютого 2021 року, що унеможливило своєчасне здійснення дій, необхідних для прийняття спадщини, суд вважає що зазначені обставини не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Також безпідставним є посилання позивача на недобросовісність поведінки інших спадкоємців відповідачів щодо звернення до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини в останні дні строку, передбаченого для прийняття спадщини, оскільки вказані обставини також не свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини відповідно до норм цивільного права.

Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що з об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для нього, він не зміг вчинити дії щодо прийняття у встановлений законом строк спадщини, шляхом подання заяви до нотаріальної контори, оскільки як спадкоємець за законом першої черги, за відсутності будь-яких перешкод, повинен був завчасно, в межах шестимісячного строку, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, проте у встановлений строк не вчинив таких дій, що свідчить про неприйняття ним спадщини відповідно до ч.1 ст.1271 ЦК України.

Відтак у суду відсутні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької

області Кириченко Вікторія Вікторівна, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений і підписаний 30.07.2021 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова