Справа № 493/138/21
Провадження № 2/493/228/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Бузовського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

29.01.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою від 02.02.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків.

11.02.2021 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою від 15.02.2021 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та поновлено строк звернення до суду за захистом порушеного права.

02.03.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог позивача.

09.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач просила позовні вимоги задовольнити повністю.

10.03.2021 року на адресу суду надійшло заперечення від відповідача на відповідь на відзив, в якому представник відповідача просила витребувати з відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області копії письмових доказів.

Ухвалою Балтського районного суду від 18.03.2021 року було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та про виклик і допит свідків.

05.05.2021 року відповідач надав письмові пояснення по справі, які просив врахувати під час розгляду позову ОСОБА_1 та заявив клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 05.05.2021 року було задоволено клопотання представника відповідача адвоката Бузовсукого О.І. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

12.05.2021 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Бузовського О.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

19.05.2021 року на електронну адресу суду позивачем надіслано письмові пояснення по справі, які вона просила долучити до матеріалів справи та врахувати їх при розгляді справи, а 21.05.2021 року відповідь на відзив, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити повністю.

26.05.2021 року від представника відповідача адвоката Бузовського О.І. надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 07.06.2021 року підготовче провадження по справі закрите та дану цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з 08.01.2019 року по 29.05.2020 року працювала директором в ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна». 25.05.2020 року наказом № 22 її було звільнено з посади директора ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «НАРОДНА ТРИБУНА».

Однак у день звільнення їй не виплачено суму нарахованої заробітної плати у розмірі 4808,16 грн., а виплачено лише 07.10.2020 року, з затримкою більше ніж 4 місяці. Тобто ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації» зобов`язано виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, а саме з 26.05.2020 року по 07.10.2020 року, але не здійснило цього.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Два календарні місяці, що передують місяцю, у якому її звільнено, це квітень та березень 2020 року. У квітні 2020 року її заробіток складав 4104,00 грн., а у березні 2020 року - 8208,00 грн., що разом за 2 місяці - 12 312,00 грн.

За березень місяць в 2020 році кількість відпрацьованих робочих днів складає 21 день, а за квітень, враховуючи, що вона працювала на половину окладу, то кількість відпрацьованих робочих днів складає 10,5 днів, разом за 2 місяці відпрацьовано 31,5 день.

Середньоденний заробіток = виплати за 2 календарні місяці / кількість відпрацьованих робочих днів за 2 календарні місяці;

Середньоденний заробіток = 12 312,00 грн. / 31,5 день = 390, 86 грн./день;

Кількість робочих днів за час затримки розрахунку та, які мають бути оплачені за середнім заробітком, становить у травні 4, у червні 20, у липні 23, у серпні 20, у вересні 22, у жовтні 4, разом 93 робочих дні.

Розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні з 26.05.2020 року по 07.10.2020 року = середньоденний заробіток * число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком = 93 дні *390, 86 грн/день = 36 349, 98 грн (тридцять шість тисяч триста сорок дев`ять гривень 98 копійок).

В зв`язку із вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач пояснила, що на підтвердження наявності трудових відносин надано наступні докази, а саме копію трудової книжки, табель обліку робочого часу, наказ про звільнення з посади, звітність, яка подавалась щодо її страхового стажу, а також їй виплачувалась заробітна плата, а не дивіденди, що підтверджується довідкою про заробітну плату, виданою самим відповідачем. Згідно із ст. 26 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» дивіденди виплачуються за рішенням загальних зборів з чистого прибутку товариства, а отримана нею заробітна плата нараховувалася та виплачувалася не на підставі рішення загальних зборів товариства. Крім того, розмір нарахованої та виплаченої їй заробітної плати відповідає посадовому окладу директора, а не її частки в товаристві. Виплачені їй суми сплачувались на умовах посадового окладу, що також підтверджується відповідним зменшенням суми виплат у квітні відповідно до фактично відпрацьованого часу. Отже наведені відповідачем доводи про відсутність трудових відносин між нею та відповідачем є необґрунтованими та не мають жодних доказів. Предметом спору в даній справі є стягнення на її користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 36349,98 грн. Відповідач не заперечує факт остаточного розрахунку 07.10.2020 року та не заперечує факт затримки виплати. Акт про відсутність її на робочому місці 25.05.2020 року є недостовірним та підробленим. Отже заявлені позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Бузовський О.І. у судовому засіданні зазначив, що спір, що виник між сторонами являється не трудовим, а корпоративним спором. Позивач не являється найманим працівником ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна», а являється його засновником та дійсним учасником. Трудовий договір між ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна» та позивачем не укладався. Позивача було обрано на посаду директора під час установчих зборів, в момент створення товариства. Таким чином норми трудового законодавства в сфері трудових правовідносин (зокрема виплати заробітної плати, звільнення з посади) до даного спору застосовані бути не можуть. Позивач є дійсним засновником (співвласником з часткою в статутному капіталі 25%), учасником (членом) юридичної особи відповідача. Згідно з рішенням установчих зборів позивача обрано на посаду директора, а не призначено директором як найману особу. Ведення табелю робочого часу не свідчить на наявність між учасниками товариства та самим товариством трудових відносин. Наказ про звільнення позивача, так само як і записи в трудовій книжці зроблені самим позивачем особисто і не можуть бути доказами. У жодного з інших учасників ТОВ «ДР ЗМІ «Народна трибуна» будь-яких записів щодо наявності трудових відносин з товариством в трудовій книжці не міститься. Здача звітів про отримання учасниками товариства доходів не свідчить про нарахування позивачу заробітної плати. Дивідендами (доходами), що отримуються учасниками товариства називаються по тій причині, що сплачуються з доходу товариства, після сплати всіх обов`язкових платежів. Ці виплати можна назвати і по іншому, але це не змінює їх суть, що ці виплати не являються заробітною платою, які сплачуються працівнику за трудовим договором. Грошова винагорода директору товариства за виконання покладених на нього обов`язків сплачується відповідно до вимог ЗУ «Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" та згідно положень, закріплених у статуті товариства. Ця винагорода не являється заробітною платою у розумінні КЗпП України. Позов подано фактично проти неї самої, оскільки вона являється дійсним учасником та засновником товариства і відповідає за зобов`язаннями в межах свого внеску до статутного капіталу. Крім того, позивач, перебуваючи на посаді директора, сама мала здійснити заходи щодо нарахування та виплати собі коштів, на які вона мала право як учасник на частку у доході від діяльності товариства. Тому просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що до 17.06.2020 року вона не мала права доступу до підписання документів. Крім того, в 2020 році достатнього прибутку в товаристві не було, весь прибуток вони вкладали в розвиток товариства та сплачували необхідні платежі. Як тільки кошти надійшли на товариство, то відразу був проведений розрахунок у липні всім учасникам, а остаточний розрахунок дійсно був проведений в жовтні місяці.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він являється учасником товариства та через скрутне фінансування в ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «НАРОДНА ТРИБУНА» збільшилися складнощі, оскільки коштів не вистачало, а якщо доходу немає, тому вони і не отримували заробітну плату. Позивач звільнилася сама. Після того, як на адресу товариства надійшли кошти з Укрпошти, вони змогли розрахувались з позивачем. Щоб зменшити навантаження на товариство, він особисто пішов на пів ставки. Чи була позивач в останній робочий день на роботі він не може достовірно засвідчити, оскільки працює не повний робочий день і з вільним графіком.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона являється учасником товариства і займає посаду бухгалтера. Позивач дійсно працювала в редакції на посаді директора та була звільнена 25.05.2020 року. У товариства дійсно була заборгованість по заробітній платі, а коли почали надходити кошти, то вони почали розраховуватися. У товаристві працює 4 особи, які являються учасниками товариства та зборами обрали директором позивача, трудовий договір не укладався. Заробітна плата нараховувалась згідно штатного розпису, посадового окладу і коли надходили кошти до товариства, але спочатку погашалися усі обов`язкові платежі, а вже потім заробітна плата. Записів у трудових книжках у інших учасників товариства немає. Довідку про заробітну плату позивачу дійсно видавала вона. Наразі у товариства знов є заборгованість по заробітній платі, оскільки ті кошти, які надходять до товариства в маленькому розмірі, що не дозволяє здійснити виплати із заробітної плати. Позивач в останній робочій день була на роботі 22.05.2020 року, будь-яких вимог про сплату заборгованості по заробітній платі до товариства не пред`являла.

Заслухавши доводи позивача, заперечення представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що рішенням зборів засновників ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна», оформленого протоколом № 2 від 26 грудня 2018 року створено ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна», затверджено Статут та призначено директором ТОВ ОСОБА_1

25.05.2020 р. звільнена за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Підставами для звільнення позивача з займаної посади слугували: її заява датована 05.05.2020 року, протокол № 5 загальних зборів учасників товариства та наказ від 25.05.2020 року про звільнення ОСОБА_1 .

На підставі наказу № 10 від 25 травня 2020 року ОСОБА_2 приступила до виконання обов`язків директора ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна» з 25.05.2020 року на підставі протоколу № 5 від 19 травня 2020 року загальних зборів засновників (учасників) товариства та зобов`язано головного бухгалтера ОСОБА_4 провести розрахунок заробітних виплат ОСОБА_1 відповідно до штатного розпису від 01.01.2020 року.

В період з грудня 2019 року по травень 2020 року за місцем роботи ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна» ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата: - грудень 2019 року 14461,71 грн., - січень 2020 року 8208 грн., - лютий 2020 року 8208 грн., - березень 2020 року 8208 грн., - квітень 2020 року 4104 грн., - травень 2020 року 6048 грн., про що свідчить довідка про заробітну плату видана товариством.

Датою остаточного розрахунку відповідача з позивачем є 07.10.2020 р., про що свідчить виписка з банку про надходження по картці/рахунку ОСОБА_1 заробітної плати в сумі 4808,16 грн. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна».

Відповідно до Розділу 11 п. 11.1 Статуту, трудові відносини між Товариством і персоналом визначаються КЗпП України, трудовий колектив Товариства становлять працівники, що працюють у Товаристві за основним місцем роботи.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з такого.

За вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість, тощо.

Таким чином, стягнення з товариства середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок).

Відповідно до абзацу 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

П. 5 розділу IV Порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньої (годинної) заробітної плати.

П. 8 розділу IV Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата позивача визначена судом в розмірі 390,86 грн. заробітна плата за березень-квітень 2020 року (8208 грн. + 4104 грн. = 12312 грн.)/фактично відпрацьовані дні (21+ 10,5 = 31,5)

Виходячи із середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 390,86 грн. і кількості днів затримки розрахунку: травень 4 дні; червень 20 днів; липень 23 дні; серпень 20 днів; вересень 22 дні; жовтень 4 дні, яка на час розрахунку без урахування вихідних і святкових днів дорівнює 93 дні, середній заробіток за час затримки розрахунку визначений судом в розмірі 36349,98 грн. = 390,86 грн. * 93 дні.

Проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами та вивчивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено строки розрахунку із позивачем при її звільненні, а саме розрахунок було виплачено через 93 днів після звільнення позивача. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку із позивачем.

Суд не приймає доводи відповідача про відсутність його вини у не проведенні остаточного розрахунку з позивачем у день звільнення через відсутність останнього на роботі та не пред`явлення роботодавцю вимоги про проведення розрахунку, виходячи з такого.

Позивача було звільнено 25.05.2020 р., а на відсутність позивача на роботі в останній день відповідач послався на акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 , та обставини викладені в акті не підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підпис якого міститься в акті, що ставить під сумнів достовірність даного акту. Крім того, інші докази на які посилається відповідач містять протиріччя та не містять підпису у зв`язку з цим судом до уваги не приймаються.

Також, як вбачається з наданої позивачем копії виписки з банку про надходження по картці/рахунку ОСОБА_1 заробітної плати від 07.10.2020 р., на ім`я позивача відкритий зарплатний рахунок у АТ КБ «Приватбанк». Тож, при відсутності ОСОБА_1 на роботі у день її звільнення, заборгованість по заробітній платі мала бути перерахована відповідачем на такий рахунок.

Обставина наявності відкритого на ім`я позивача зарплатного рахунку виключає такий, що не заслуговує на увагу, і довід відповідача щодо неможливості вчасного розрахунку з позивачем у відсутність останньої на роботі в день звільнення. Крім того частина заробітної плати була отримана позивачем в липні місяці, що не заважало відповідачу провести повний розрахунок з позивачем ще в липні місяці, а не в жовтні, що підтверджує тільки те, що товариство не мало змоги провести відповідний розрахунок з позивачем через відсутність коштів, але відсутність коштів у відповідача не виключає його відповідальності.

Що стосується тверджень відповідача, що даний спір не належить до трудового, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України судами загальної юрисдикції розглядаються справи по спорах, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Ст. 20 ГПК України визначені категорії справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

П. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, аналізуючи викладене, у порядку цивільного судочинства слід розглядати і спори між учасником (засновником, акціонером) господарського товариства та товариством, що виникають не з корпоративних правовідносин, а є безпосередньо трудовим, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки ОСОБА_1 є учасником товариства і звернулася до суду за захистом порушеного трудового права на працю, а не як учасник товариства з питань, які стосуються створення, діяльності, управління або припинення діяльності товариства та розподілу прибутку, то такий спір виникає з трудових правовідносин і його належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Отже, даний спір виник з трудових правовідносин та є цивільним спором, який підвідомчий загальним судам. Правові підстави для розгляду даного спору в порядку господарського судочинства відсутні.

Виходячи з чого, доводи відповідача про те, що даний спір підвідомчий господарському суду є необґрунтованими. При цьому судом відхиляються заперечення представника відповідача, оскільки вони ґрунтуються на довільному та помилковому тлумаченні приписів чинного законодавства та позбавлені правового та фактичного обґрунтування.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 25.05.2020 р. по 07.10.2020 р. в сумі 36349,98 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку та сплатила за подачу позову судовий збір в розмірі 908 грн., що документально підтверджено квитанцією № 19 від 29.01.2021 року.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 4, 20 ГПК України, ст. 27 ЗУ «Про оплату праці», п. п. 2, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, ст. ст. 12, 19, 81, 89, 141, 263, 265, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна» (66101, Одеська область, м. Балта, вул. 30 років Перемоги, 8, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 36349,98 грн. (тридцять шість тисяч триста сорок девять гривень 98 коп).

Стягнути з ТОВ «Друкований та радіомовний засіб масової інформації «Народна трибуна» (66101, Одеська область, м. Балта, вул. 30 років Перемоги, 8, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 908,00 грн.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Балтський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено30.07.2021 року.

СУДДЯ