Ухвала

28 липня 2021 року

м. Київ

справа № 369/16415/18

провадження № 61-12031св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство», Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства,

відповідачі: Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Коцюрби О. П., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзивів на позовну заяву і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У грудні 2018 року Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство»), Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства звернувся до суду з позовом до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що на підставі рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 серпня 2012 року № 8/12 ОСОБА_1 було видано державний акт серії ЯМ № 942965 на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0800 га, кадастровий номер :01:005:5005, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано 21 листопада 2012 року в книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09270. Вказана ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення і перебуває у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», а її передача у власність фізичній особі відбулася з порушенням норм Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та Лісового кодексу України (далі - ЛК України), поза межами компетенції сільської ради, без згоди постійного землекористувача, а також з порушенням порядку зміни цільового призначення земельної ділянки. ДП «Київське лісове господарство» не було відомо про існування рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 серпня 2012 року № 8/12, так як це рішення прийнято без його участі. Про наявні порушення вимог закону і необхідність захисту прав та інтересів держави в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2017 році за результатами системного аналізу інформацій різних органів державної влади, місцевого самоврядування, установ та організацій. Враховуючи викладене, Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області просив: визнати поважними причини пропуску прокурором позовної давності для звернення до суду з цим позовом та поновити його, захистивши право; визнати незаконним та скасувати рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 серпня 2012 року № 8/12, на підставі якого ОСОБА_1 отримала державний акт серії ЯМ № 942965 на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0800 га, кадастровий номер :01:005:5005, розташовану в селі Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області; витребувати вказану земельну ділянку з чужого незаконного володіння на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарство».

У відзивах на позовну заяву Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області та ОСОБА_1 заперечили проти позову, посилаючись на те, що Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області не навів обґрунтування необхідності захисту прокуратурою інтересів держави в особі ДП «Київське лісове господарство», Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства. Оспорюване рішення Крюківщинської сільської ради є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Тому скасування такого акта не породжує наслідків для власника земельної ділянки. З доданих до позовної заяви доказів неможливо встановити, що спірна земельна ділянка перебувала в постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство». Крім того, позивачем пропущена позовна давність, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року у складі судді Дубас Т. В. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ДП «Київське лісове господарство» та Київському обласному та по місту Києву управлінню лісового та мисливського господарства, за умови належного виконання покладених на них державою функцій, повинно було і могло бути відомо про порушення права власності держави на землю з часу видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, починаючи з 2012 року. Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області пред`явив позов в інтересах держави 22 грудня 2018 року, тобто з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 18 сесії 6 скликання від 30 червня 2012 року № 8/12, на підставі якого ОСОБА_1 отримала державний акт серії ЯМ № 942965 на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0800 га, кадастровий номер :01:005:5005, розташовану в селі Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Витребувано на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_1 вказану земельну ділянку. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право не було порушене, суд відмовляє в позові у зв`язку з його необґрунтованістю. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Однак, відмовляючи в задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності, суд першої інстанції не встановив належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення і не вирішив питання обґрунтованості позовних вимог. Факт віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року, проектом організації та розвитку лісового господарства виробничої частини Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, планом лісових насаджень Васильківського лісництва виробничої частини Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» Київської області лісовпорядкування 2003 року, планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісонасаджень, картами-схемами розподілу території лісгоспу. Крім того, за інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 20 грудня 2018 року № 599 спірна земельна ділянка, відповідно до матеріалів лісовпорядкування за 2004 та 2013 роки, відноситься до 1 кварталу Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство». Листами ДП «Київське лісове господарство» від 18 вересня 2017 року № 02-733 та від 17 жовтня 2018 року № 02-02/817 підтверджено, що спірна земельна ділянка накладається на земельну ділянку в кварталі 1 Васильківського лісництва, постійним користувачем якої є ДП «Київське лісове господарство». Матеріали справи не містять документів, які б вказували на погодження вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування ДП «Київське лісове господарство», а також рішення уповноваженого органу про зміну цільового призначення цієї ділянки з «лісогосподарського» на «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд». Наведене свідчить про те, що рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 серпня 2012 року № 8/12 було прийнято за відсутності волевиявлення власника - держави. Повернення у державну власність земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом місцевого самоврядування, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель лісогосподарського призначення. В силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельної ділянки ОСОБА_1 , проявивши розумну обачність, могла та повинна була знати про те, що ця ділянка належить до земель лісогосподарського призначення. Тому витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном. Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області довідався про порушення земельного законодавства сільською радою з листа директора ДП «Київське лісове господарство» від 18 вересня 2017 року № 02-733, в якому повідомлено прокуратуру Київської області про здійснення будівельних робіт на земельних ділянках лісогосподарського призначення, тобто раніше ніж уповноважений державою орган. При цьому висновок суду про те, що позовна давність підлягає обчисленню з моменту, коли про відповідне порушення дізнався саме прокурор, обґрунтовано тим, що ДП «Київське лісове господарство», Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства не давали згоди на відчуження спірної земельної ділянки, не були учасниками відносин з прийняття сільською радою рішення про передачу цієї земельної ділянки у власність фізичної особи, а також не були повідомлені про вилучення вказаної земельної ділянки. Оскільки позов подано з дотриманням позовної давності, то правових підстав для його поновлення немає.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг.

10 серпня 2020 року ОСОБА_1 , а 11 серпня 2020 року Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області подали до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, в яких, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та мотивована тим, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 02 жовтня 2018 року у справі № 4/166 «Б», від 12 грудня 2018 року у справах №№ 692/811/15-ц, 635/5773/16-ц, а також правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-17цс17 (щодо презумпції та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав). Прокурор не мав підстав для представництва інтересів ДП «Київське лісове господарство», оскільки законодавство, зокрема стаття 23 Закону України «Про прокуратуру», не допускає здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. Крім того, прокурором не зазначено, яким чином порушено права ДП «Київське лісове господарство», Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства внаслідок прийняття Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області оспорюваного рішення. Оскільки зазначене рішення сільської ради було прийнято 30 червня 2012 року, то позовна давність спливла 30 червня 2015 року, однак Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з позовом лише у грудні 2018 року.

Касаційна скарга Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України та мотивована тим, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 902/517/17, від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, а також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15-ц. Задовольняючи позов, апеляційний суд не встановив факт належності позивачам спірної земельної ділянки на праві користування/володіння, натомість послався на докази, створені позивачами, які є зацікавленими особами. З огляду на принцип непорушності права володіння майном початок перебігу позовної давності мав обчислюватися з моменту, коли майно вибуло з володіння власника, тобто з часу прийняття рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 серпня 2012 року № 8/12, яким затверджено проект землеустрою та спірну земельну ділянку безоплатно передано у власність ОСОБА_1 . Крім того, прокурор не мав повноважень на пред`явлення позову в цій справі, так як в один день направив лист-повідомлення про звернення до суду та подав позов до суду, чим порушив порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року та витребувано матеріали справи з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року.

10 вересня 2020 року справа № 369/16415/18 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 липня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Частиною третьою статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

Встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року з підстав, передбачених частиною третьою статті 403 ЦПК України, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 359/3373/16-ц (провадження № 61-27365св18) за позовом Першого заступника прокурора Київської області, який діє в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Бориспільське лісове господарство», до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Березова роща», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілквей комунікейшн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена садиба», треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , Головне територіальне управління юстиції в Київській області, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Мурга С. Г., про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, державних актів на право власності на земельні ділянки, свідоцтв про право власності на земельні ділянки, рішень про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, договорів іпотеки та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння за касаційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виходила з того, що вимогу про витребування земельної ділянки лісового фонду на користь держави слід розглядати як віндикаційний позов, до якого можна застосувати позовну давність.

Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегій суддів Першої, Другої та Третьої судових палат Касаційного цивільного суду в постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 183/1615/16 (провадження № 61-14809св19), від 25 листопада 2020 року у справі № 363/1266/18 (провадження № 61-6405св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 367/3529/15-ц (провадження № 61-3082св19), від 04 листопада 2020 року у справі № 372/1884/17 (провадження № 61-6079св19), від 11 грудня 2019 року у справі № 367/3487/15-ц (провадження № 61-18599св18), від 29 квітня 2020 року у справі № 372/3917/15 (провадження № 61-42954св18) та ін.

Крім того, переглядаючи справу № 368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року, погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісового фонду з незаконного володіння приватної особи в порядку статті 388 ЦК України є ефективним способом захисту права власності держави на землі цієї категорії.

Натомість Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 911/3311/17 дійшов іншого висновку та зазначив, що зайняття земельної ділянки лісогосподарського призначення з порушенням положень ЗК України та ЛК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. В такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Подібний правовий висновок зроблено Верховним Судом у складі колегій суддів Касаційного господарського суду в постановах від 04 лютого 2020 року у справах № 911/3574/17 і 911/3897/17 та від 03 вересня 2020 року у справі № 911/3449/17.

За таких обставин, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважала, що слід відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у раніше прийнятих постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 лютого 2020 року у справах № 911/3574/17, № 911/3311/17, № 911/3897/17 та від 03 вересня 2020 року у справі № 911/3449/17.

У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними до тих, що є предметом спору у справі № 359/3373/16-ц, і стосуються, зокрема витребування на користь держави земельної ділянки, яка належить до земель лісового фонду, з вирішенням питання про застосування позовної давності, про що заявлено відповідачами.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року справу № 359/3373/16-ц прийнято до розгляду.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Виходячи з викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність зупинити провадження в цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 359/3373/16-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 369/16415/18 за позовом Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство», Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 359/3373/16-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук