Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/3484/21
номер провадження 2/215/2172/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Коломійчук К.Ю.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №215/3484/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків,

в с т а н о в и в

У травні 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків.

Позовнівимоги обґрунтовував тим, що з 14.06.2002р. по 05.02.2016р. працював в гірничотранспортному цеху № 2 водієм автомобіля «БілАЗ» в/п 110 зайнятого на вивезені гірничої маси з кар`єру, з правом пенсійного забезпечення по Списку № 1 на ПрАТ «ПівнГЗК» (далі Товариство), у шкідливих умовах праці. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримав професійне захворювання, а саме: вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації з вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладнений енцефалопатією з вестибуло-мозочковим та гіпертензійно-лікворним синдромами, гіпертонічною хворобою другої стадії, у поєднанні з полірадикулопатією L4- L5-S1 та С6-С8 білатерально з вираженими статико-динамічними порушеннями, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, з двобічних плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого - другого ступеня), деформуючим артрозом колінних (ПФ першого - другого ступеня) суглобів зі стійким больовим синдромом.

Висновком МСЕК від 06.04.2021р. йому первинно було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% - вібр. хвороба, з 22 березня 2021 року безстроково, та встановлено третю групу інвалідності.

У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності порушуються його нормальні життєві зв`язки, змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він змушена постійно проходити лікування, щоб підтримувати свій стан здоров`я.

Вважає, що з вини Товариства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не стане кращим і бажаного одужання чи навіть покращення стану здоров`я не відбудеться. А тому, просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 180 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає (а.с. 63).

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 78).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки представники позивача та відповідача, про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, а тому суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності.

Ухвалою суду від 14.06.2021р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

20.07.2021р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинним законодавством не встановлено прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах. Крім того, тривалість роботи позивача у шкідливих умовах праці збільшує рівень професійного ризику та залежить лише від нього самого, тому існує причинно-наслідковий зв`язок між діями самого потерпілого, що мають вираз у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, і виникненням у нього професійного ушкодження здоров`я, а не тільки діями роботодавця, який маючи необхідні дозволи на здійснення небезпечних робіт, не має можливості усунути шкідливі виробничі чинники з незалежних від нього причин. Долучені до позовної заяви докази (трудова книжка, Акт ф. П-4, висновок МСЕК тощо), то вони підтверджують лише ті факти, які відповідачем не оспорюються, а саме, факти роботи позивача на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, виникнення в нього профзахворювань, визначення йому ступеню втрати професійної працездатності, але самі по собі вони не є доказами заподіяння моральної шкоди і не дають можливості визначити справедливий розмір її відшкодування.

Надані позивачем медичні епікризи, з одного боку, підтверджують наявність у нього хронічного захворювання, періодичне проходження амбулаторного та стаціонарного лікування, а з іншого свідчать про неналежне ставлення позивача до збереження свого здоров`я.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії трудової книжки, ОСОБА_1 працював у Товаристві з 14.06.2002р. по 05.02.2016р. в гірничотранспортному цеху № 2 водієм автомобіля «БілАЗ» в/п зайнятим на вивезені гірничої маси з кар`єру. 05.02.2016р. звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с. 10-16).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність хронічного професійного захворювання від 12.01.2021р. № 26 у ОСОБА_1 виявлено хронічне професійне захворювання, а саме: вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації з вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладнений енцефалопатією з вестибуло-мозочковим та гіпертензійно-лікворним синдромами, гіпертонічною хворобою другої стадії, у поєднанні з полірадикулопатією L4- L5-S1 та С6-С8 білатерально з вираженими статико-динамічними порушеннями, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, з двобічних плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого - другого ступеня), деформуючим артрозом колінних (ПФ першого - другого ступеня) суглобів зі стійким больовим синдромом (а.с. 35-36).

Згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), наданої т.в.о. Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області вих. №446/4.6-11 від 29.05.2020р. умови праці ОСОБА_1 водієм автотранспортних засобів (за період з 14.06.2002-05.02.2016), дані про умови праці надаються за результатами досліджень, які проведено в 2015 році при атестації робочого місця водія автотранспортних засобів (№46510029) ГТЦ-2. Згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню «шкідливі» (а.с. 24-29).

Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 16 лютого 2021 року комісією та затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Бондаренко О.В. 16 лютого 2021 року, місце складання місто Кривий Ріг, найменування підприємства ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , найменування цеху, дільниці відділу: гірничотранспортний цех № 2, технологічна колона автомобілів № 1. У хворого ОСОБА_1 , професія (посада) водій автотранспортних засобів (до 05.02.2016); стаж роботи: загальний - 34 роки 09 місяців, за професією 18 років 11 місяців, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 13 років 07 місяців. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: на підставі інформаційної довідки про умови праці від 29.05.2020 за № 446/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248, умови праці водія автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху № 2 ОСОБА_1 відносяться: - за вмістом пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за рівнем вібрації загальної - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі ). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Діагноз: 1. Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладнений енцефалопатією з вестибуло-мозочковим та гіпертензійно-лікворним синдромами, гіпертонічною хворобою другої стадії, у поєднанні з полірадикулопатією L4- L5-S1 та С6-С8 білатерально з вираженими статико-динамічними порушеннями, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим артрозом колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, стійкий больовий синдром Т 75.2.

У п. 17 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи водієм автотранспортних засобів в кар`єрі з 14.06.02 по 05.02.16 ОСОБА_1 виконував вивезення великовантажним автомобілем гірничої маси з кар`єру та технічне обслуговування автомобіля, керування автомобілем та підйомним механізмом автомобіля, ліквідацію несправностей, які траплялися під час роботи на лінії.

При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування, підпадав під вплив загальної вібрації, показники якої перевищували нормативні значення.

Причини виникнення професійного захворювання у п. 18 Акта зазначено: вібрація загальна: - перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 4 дБ (69 дБ при ГДР 65 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99).

У пункті 20 Акта вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 13 років 07 місяців в шкідливих умовах на ПРАТ «ПІВНГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників структурних підрозділів та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламентні нормативи, встановити неможливо (а.с. 30-34).

Відповідно копії довідки обласного МСЕК № 2 серії 12ААА №059644 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги ОСОБА_1 , дата огляду 06.04.2021р., огляд первинний, група інвалідності третя, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 60% - вібр. хвороба, з 22 березня 2021 року безстроково. Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, палиця, корсет (а.с. 23).

Згідно копії довідки обласного МСЕК № 2 серії 12ААБ № 627636 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 , дата огляду 06.04.2021р., огляд первинний, група інвалідності третя з 22 березня 2021 року, безстроково, професійне захворювання. Висновок про умови та характер праці: протипоказана важка праця в умовах вібрації. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: спостереження невролога (а.с. 23).

ОСОБА_1 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійним захворюванням, що підтверджується виписками, виписками - епікризами (а.с. 17-18, 19-20, 21-22).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організаціїсвого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов`язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманого професійного захворювання ОСОБА_1 , стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів впродовж 13 років 07 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 60%, з 22 березня 2021 року, безстроково, визначену третю групу інвалідності з 22 березня 2021 року, безстроково, стан здоров`я, зміною способу життя позивача та його якість, стійкий біль у шийному і поперековому відділах хребта, що посилюється навіть при незначному фізичному навантаженні та переходить на верхні та нижні кінцівки, постійний біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, важкість їх пересування в зв`язку з хрустом в них, постійне заніміння кінцівок, запаморочення, коливання артеріального тиску, швидку втомлюваність, задихання при незначному фізичному навантаженні, постійну слабкість, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, палиця, корсет.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнає порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Доводи представника відповідача, вказані в письмових поясненнях поданих до суду, про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК». Доводи про те, що позивач свідомо обрав роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, суд також не приймає до уваги, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов`язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 180 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Позивач звернувся до суду з позов про стягнення моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 1 800,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд

у х в а л и в

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, - задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , місцезнаходження: 50079, м. Кривий Ріг.

Судовий збір на користь держави - стягувач Державна судова адміністрація України, , місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601). Реквізити: отримувач - ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ)-37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2021 року.

Суддя: