Номер провадження: 22-ц/813/5099/21
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 і його представника, відповідачки ОСОБА_2 і її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року (одноособово суддя Поліщук І.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

07.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 28.03.2003 року, є власником нерухомого майна: житлового будинку по АДРЕСА_1 , який складався з триповерхового житлового будинку літеро «П» загальною площею 197,6 м2 і розташований на земельній 344 м2. 01.07.2014 року приблизно о 14 годин 41 хвилина у будинку по АДРЕСА_2 , власником якого є відповідачка, сталась пожежа, яка перекинулась на будинок позивача. Службою цивільного захисту Київського райвідділу ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області (далі-ГУ ДСНС) 01.07.2014 року складено акт про пожежу, яким встановлена причина пожежі: аварійний режим роботи електропроводки в житловій кімнаті на 2-му поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 .

В результаті пожежі позивачу завдана матеріальна шкода, а саме: знищена покрівля триповерхового будинку; знищена мансарда (3 поверх) житлового будинку літера «П», яка складалась з житлової кімнати (№ 12) площею 20,5 м2, житлової кімнати (№ 13) площею 25,8 м2, хол (№ НОМЕР_1 ) площею 21,4 м2; знищені приміщення другого поверху житлового будинку літ. «П», який складався із житлової кімнати (№ 6) площею 29,6 м2, кабінет (№ 7) площею 21,3 м2, коридор (№ 8) площею 3,6 м2, гардероб ( №9) площею 8,6 м2, санвузол ( № 10) площею 6,4 м2; частково знищені приміщення першого поверху житлового будинку літ. «П», який складався з коридору (№1) площею 7,6 м2, столової (№2) площею 20,4 м2, кухні ( №3) площею 7,1 м2 роздягальні ( № 4) площею 4,0 м2, санвузла ( №5) площею 6,1 м2, гаражу (№ НОМЕР_2 ) площею 15,2 м2; знищено або є таким що непридатне до використання особисте майно, відповідно до переліку, який наданий до позову; знищені грошові кошти, які знаходились в сейфі, а саме 50 000 гривень, 61 000 доларів США і 1 500 євро та документи.

Посилаючись на те, що з вини відповідачки йому спричинена матеріальна шкода внаслідок пожежі, відповідачка повинна відшкодувати йому як майнову, так і моральну шкоду. Через пожежу він зазнав моральних страждань, оскільки його сім`я спостерігала, як руйнується їх житло, що завдало їм моральних душевних страждань, будинок практично знищений, позивач та його мати ОСОБА_3 , 1942 року народження, його сестра, яка також зареєстрована та проживала в будинку, залишилися на вулиці без житла, у них знищені всі їх заощадження, що на даний час не дає їм можливості якимось чином відновити житло. Крім того, в результаті неправомірних дій, відповідачки знищені їхні особисті речі, сімейні фото, меблі та інше, позивач вимушений витрачати додатковий час на вирішення цих питань, що створює для нього додаткові незручності.

Остаточно уточнивши вимоги 03.07.2018 року, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 5 122 284,57 гривень, з яких: за проведення ремонтно-будівельних робіт для відновлення будівлі, відповідно до висновку експерта № 453 566 375 гривень; на відшкодування знищених власних заощаджень коштів, які знаходились у будинку під час пожежі 50 000 гривень, 61 000 доларів США, що станом на 03.07.2018 р. згідно офіційного курсу НБУ 26,23 грн. за 1 долар США становить 1 600 030 гривень, 1 500 євро, що станом на 03.07.2018 р. згідно офіційного курсу НБУ 30,53 грн. за 1 євро становить 45 795 гривень; на відшкодування меблів, побутової техніки, ювелірних виробів, колекції коньяків і ювілейних монет, підписаних видань книг, постільного приладдя, килимових виробів та речей одягу, відповідно до висновку експерта №17-4849/32 2 186 003,30 гривень та висновку експерта № 17-533/32 - 174 081 грн., а також стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень за спричинення фізичних страждань та нервових переживань, пов`язаних з тимчасовим переїздом, пошуком засобів для забезпечення необхідних умов життєдіяльності своєї родини та облаштуванням постраждалої будівлі.

У судовому засіданні в суді першої інстанції 19.12.2018 року позивач і його представник підтримали остаточно уточнені позовні вимоги від 03.07.2018 року і просили про їх задоволення, представник відповідачки заперечував проти задоволення позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року позовні вимоги задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 02 753 961, 17 гривень і на відшкодування моральної шкоди 150 000 гривень, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто судові витрати у розмірі 28 182,55 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Відповідачка ОСОБА_2 не погодилась із рішенням суду від 19.12.2018 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду від 19.12.2018 року скасувати, ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 зазначає:

Позивач не надав жодного належного доказу протиправної поведінки та вини відповідачки у виникненні пожежі та заподіянні внаслідок цієї пожежі шкоди. Всі доводи позивача про протиправні винні дії відповідачки ґрунтуються виключно на припущеннях, відповідачці пожежею також було нанесено непоправну шкоду, в тому числі її здоров`ю.

В оскаржуваному рішенні суд посилається на правову позицію Пленуму Верховного Суду України, викладеному в постанові № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яким встановлюється, що суди повинні мати на увазі, що шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З оскаржуваного рішення вбачається, що судом не з`ясовані фактичні обставини протиправних дій відповідачки у виникненні пожежі та порушенні останньою протипожежних вимог, встановлених п.2 Правил забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів. Суд безпідставно застосував положення ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, які передбачають відшкодування майнової та моральної шкоди за умови з`ясування судом вини особи, яка її завдала.

Доводи позивача про протиправні дії відповідачки спростовуються висновком ДСНС № 21/60/01.07.2014 року, що «з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталася 01.07.2014 року в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 від 21.07.2014 року, в якому спеціалісти дослідно-випробувальної лабораторії припустили, що ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки». Зазначені висновки є припущенням, а не ствердженням.

Згідно даних технічного паспорту житлового будинку позивача, виготовленого КП «ОСБТІ та РОН» станом на 19.01.2006 року, у житловому будинку під літерою «П» балкон на другому поверсі відсутній. З матеріалів справи вбачається, що позивач влаштував конструкцію балкону на межі з будинком відповідачки і без дотримання протипожежних та санітарних розривів, чим порушив нормативні правила будівництва.

Під час виникнення пожежі, орендарем (винаймачем) будинку була ОСОБА_4 і у судовому засіданні позивач визнав факт, що орендарем житлового приміщення, в якому виникла пожежа на той час була ОСОБА_4 , яка проживала там разом із сім`єю зі строком договору оренди з 01.04.2014 року по 01.05.2015 року. Договір оренди був чинним на момент виникнення пожежі, а згідно п.1 договору оренди від 29.03.2014 року, саме орендар зобов`язаний відшкодовувати завдану шкоду.

Відповідно до п.6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту в Україні, обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. При умові доведення вини наймача, останній повинен відшкодовувати завдану ним шкоду всім постраждалим особам, при пред`явленні відповідних претензій.

Додаткові пояснення представника ОСОБА_2 зазначають:

З метою доведення перед судом відсутності факту протиправних (винних) дій відповідачки у виникненні пожежі в будинку по АДРЕСА_2 , проводилися заходи з пошуку в м. Одесі та Одеській області акредитованого судового експерта, який має відповідну кваліфікацію з проведення судової пожежно-технічної експертизи, що входить до класу «Інженерна-технічна» відповідно до п. 1.2.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджену наказом МЮУ від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу МЮУ від 26.12.2012 № 1950/5).

Згідно висновку по матеріалам перевірки від 16.07.2014 р., відбір зразків провідників Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не проводився, цей факт підтверджується двома протоколами огляду місця події від 01.07.2014 р., складеного та підписаного слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у присутності понятих та учасника ОСОБА_5 (готував висновок ДСНС в Одеській області № 21/60/01.07.2014) в якому зазначено, що під час огляду «нічого не вилучено та не виявлено». В офіційному звіті про причину виникнення пожежі складеного та підписаного провідним інспектором Київського РВ ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області, затвердженого 03.07.2014 р. начальником Київського РВ ОМУ ГУ ДСНС в Одеській області, відсутня інформація про відбір зразків провідників на наявність/відсутність ознак короткого замикання. Порушуючи встановлені вимоги п.п. 5.4.2. п. 5.4. розділу V Порядку спільних дій органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки України та Міністерства надзвичайних ситуацій України під час проведення огляду місця пожежі, виявлення, припинення, попередження та розслідування кримінальних правопорушень, пов`язаних з пожежами, затвердженого наказом МВС України, МНС України від 30.11.2012 р. № 1106/1377 (що діяло під час пожежі), а ні ГУ ДСНС, а ні Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, обов`язковий відбір зразків провідників на наявність/відсутність ознак короткого замикання не проводився.

Матеріали з Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та технічний висновок ДСНС містять різні висновки щодо осередку виникнення пожежі.

Маючи різні погляди на осередок пожежі (кімната або балкон другого поверху), старший інженер ОСОБА_6 . ГУ ДСНС у висновку від 21.07.2014 р. № 21/60/01.07.2014, що скільки осередок пожежі розташовувався в місці знаходження електричної розетки на балконі другого поверху, то і ймовірною причиною пожежі сталося аварійний режим роботи електричної розетки в результаті порушення правил при експлуатації електричної розетки. За відсутності результатів експертного дослідження вилучених зразків електропровідників на місці пожежі не можливо стверджувати про те, що аварійний режим роботи електропроводки став причиною виникнення пожежі. Помилкова і неповна позиція, викладена у висновку старшого інженера ОСОБА_5 . ГУ ДСНС від 21.07.2014 р. № 21/60/01.07.2014 «з дослідження технічної причини виникнення пожежі» стала причиною звернення позивача із позовом з посиланням, що відповідачка порушила правила експлуатації електричної розетки.

Судовому експерту ОСОБА_7 були надані: копія висновку по матеріалам перевірки ЖЄОЗП Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 16.07.2014 р.; матеріали перевірки Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 16.07.2014 р.; довідка Гідрометереологічного центру чорного та азовського морів державної служби України з надзвичайних ситуацій від 16.07.2014 р. вих. № 10-1/15449; офіційний лист ГУ ДСНС від 1.07.2014 р. вих. № 60 01.03-2141/6009; пояснення ОСОБА_8 від 19.05.2020 р. На адресу відповідачки 27.05.2020 р. надійшло повідомлення про неможливість проведення експертного дослідження від 25.05.2020 р. вих. № 7, з супровідним листом та додатком, в якому судовим експертом Ільницьким A.B., після вивчення та аналізу наданих йому матеріалів встановлено наступне: в матеріалах наявна кольорова таблиця зображень до технічного висновку протоколу огляду місця події від 21.07.2014 р. № 21/60/01.07.2014, яка містить зображення зовнішнього та внутрішнього простору об`єкту пожежі. У результаті вивчення даного ілюстративного матеріалу встановлено, що на даних зображеннях об`єкту пожежі не можливо встановити ознаки (сліди), характерні для осередку (осередків) пожежі; в матеріалах наявна інформація та підтверджуючі матеріали (фотознімки), що у приміщеннях приватного житлового будинку, де виникла пожежа, повністю змінена після пожежна обстановка (проведено ремонтні роботи), що унеможливлює проведення дослідження місця пожежі з метою встановлення характерних слідів зон пожежі: горіння, теплового впливу та задимлення, визначення за ними особливостей та форм розвитку пожежі, а також виявлення слідів та об`єктів, які вказують на осередкові ознаки і безпосередню причину її виникнення; в матеріалах міститься акт про пожежу від 01.07.2014 р., звіт про причину виникнення пожежі від 03.07.2014 р. та технічний висновок № 21/60/01.07.2014 від 21.07.2014 р., протиріччя щодо місця виникнення пожежі; в наданих матеріалах відсутня достатня кількість вихідних даних, необхідних для надання відповіді на поставленні запитання.

Судовий експерт ОСОБА_9 дійшов висновку про неможливість проведення експертного дослідження, а після вивчення та аналізу матеріалів, спростовані припущення щодо причин пожежі, викладених старшим інженером ДСНС Тітієвським O.A. у висновку № 21/60/01.07.2014, крім того, після вивчення та аналізу кольорових зображень (фотознімків) з місця пожежі, які є невід`ємною частиною висновку ДСНС № 21/60/01.07.2014 від 21.07.2014 р., по ним не можливо встановити ознаки (сліди), характерні для осередку (осередків) пожежі, що спростовує висновки інженера ДСНС Тітієвського O.A. про нібито виявлені ним сліди характерні для аварійного режиму роботи електричної розетки. Відтак, встановлені судовим експертом ОСОБА_10 обставини справи спростовують висновки старшого інженера ДСНС в Одеській області ОСОБА_5 , викладені у висновку № 21/60/01.07.2014 від 21.07.2014 р., що ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації розетки, що привело до виникнення аварійного режиму. Висновок старшого інженера ДСНС Тітієвського O.A. № 21/60/01.07.2014 від 21.07.2014 р. не є достовірним доказом, на підставі якого можна встановити, що найбільш ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації розетки.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивач ОСОБА_1 у поясненнях на скаргу зазначає:

За переконанням сторони позивача, оскаржуване рішення достатньо повно та змістовно відображає наведене судом відповідне обґрунтування висновків щодо встановлення підстав для майнової відповідальності в діях відповідачки, в тому числі й з урахуванням перелічених стороною відповідачки у скарзі доводів своєї не згоди, які представник відповідачки вже висловлював у суді першої інстанції і по яким, в тому числі, оскаржуваним рішенням й наведенні відповідні висновки щодо їх неспроможності та безпідставності.

Так судом, на підставі наявних матеріалів справи встановлено, що 01.07.2014р. в результаті пожежі у будинку, який належить відповідачці на праві власності завдано значних пошкоджень будинку позивача, що призвело до спричинення позивачу майнової шкоди у вигляді пошкодження нерухомого майна та знищення особистих речей, розмір якої встановлено на підставі проведених у справі відповідних експертиз.

Відповідно до приписів чинного законодавства (ст. ст. 10, 151, 177 ЖК України, ст. ст. 2, 36 Закону України «Про пожежну безпеку»), громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, забезпечувати схоронність жилих приміщень, обережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях покладається на квартиронаймачів і власників. Громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані у зв`язку з порушенням ними протипожежних вимог, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Фактичною підставою для застосування відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Аналіз наведених норм надав суду підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіяні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та їх розмір.

Щодо посилання апелянта на договір оренди житлової площі від 29.03.2014 р., укладений між орендодавцем ОСОБА_11 та орендарем ОСОБА_4 , який був наданий до суду стороною відповідачки й на підставі якого остання стверджує про відсутність підстав для пред`явлення стороною позивача вимог про відшкодування завданої шкоди саме до власника будівлі ОСОБА_2 , позивач зазначає, що вказаний договір є нікчемним, оскільки ОСОБА_11 не є власником будівлі по АДРЕСА_2 і будь-яких належних документів щодо передачі їй власником будівлі відповідних повноважень з приводу користування та/або розпорядження вказаним нерухомим майном, зокрема укладання договору оренди, до суду представлено не було. Крім цього, судом за наслідками дослідження вказаного договору у судовому засіданні, в рішенні наведені відповідні мотиви щодо відсутності підстав для відповідальності за спричинену позивачу шкоду орендарем ОСОБА_4 . Умовами вказаного договору не передбачена відповідальність орендарів за пошкодження та псування майна й предметів побуту, які не передаються в оренду договором, що надало зробити обґрунтовані висновки, що відповідачкою не надано доказів того, що пожежа, в результаті якої постраждав будинок позивача, спричинена не з її вини, а тому належним відповідачем є ОСОБА_2 .

Суд, на підставі наявних матеріалів справи, врахував пояснення позивача, що внаслідок стресу, який позивачу спричинила пожежа та інших дій з приводу врегулювання ситуації, яка мала місце внаслідок пожежі, зокрема перенесення душевних страждань, які виникли в результаті спроб пошуку виходу із ситуації, що склалася, постійного нервування та думки про відновлення свого майна, пошуків місця проживання, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, їх тривалість, розмір морального відшкодування становить 150 000 грн. Слід зазначити, що вимоги про стягнення морального відшкодування становили 500 000 грн. З огляду на наведене судом обґрунтування, виходячи із засади справедливості та тривалого терміну вирішення питання про відшкодування завданої шкоди, позивач погодився із встановленим судом розміром морального відшкодування у сумі 150 000 грн.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке в цілому складається з одного житлового будинку літ. «П» загальною площею 197,6 м2, жилою площею 75,9 м2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 28.03.2008 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради і зареєстровані 29.04.2003 року КП «ОМБТІ та РОН» за № 40727 стр. 38 кн. 264. Згідно із технічним паспортом від 19.01.2006 року, житловий будинок під літ. «П» по АДРЕСА_2 складається: 1-ий поверх: 7-1 коридор площею 7,6 м2; 7-2 столова площею 20,4 м2; 7-3 кухня площею 7,1 м2; 7-4 роздягальна площе 4,0 м2; 7-5 санвузол площею 6,1 м2; 8-1 гараж площею 15,2 м2; 2-ий поверх: 7-6 житлова площею 29,6 м2; 7-7 кабінет площею 21,3 м2; 7-8 коридор площею 3,6 м2; 7-9 гардероб площею 8,6 м2; 7-10 санвузол площею 6,4 м2; мансарда: 7-11 хол площею 21,4 м2; 7-12 житлова площею 20,5 м2; 7-13 житлова площею 25,8 м2, загальна площа 197,6 м2, житлова площа 75,9 м2, підсобна площа 121,7 м2 (а.с.6-13 т.1).

Відповідачка ОСОБА_2 з грудня 2012 року є власником домоволодіння по АДРЕСА_3 , загальною площею 170 м2, житловою площею 75,6 м2 (а.с.57,58 т.1, а.с.132,133 т.2).

01.07.2014 року складений акт про пожежу провідним інспектором Київського районного відділу ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області, начальником караулу ДПРЧ-6 Київського районного відділу ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області у присутності : ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , слідчого Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області л-т міліції Гуроль Т.В., гр. ОСОБА_3 про те, що 01.07.2014 року о 14 год. 41 хв. у житловому 2-х поверховому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , виникла пожежа у житловій кімнаті на 2-му поверсі, яку ліквідовано о 17 год. 16 хв. 01.07.2014 року. Пожежею знищено: ОСОБА_1 покрівля ж/б, домашні речі та документи; ОСОБА_2 , 3 житлові кімнати, кухня, 2-ва санвузли, балкон, домашні речі та меблі; ОСОБА_14 частково мансардний поверх ж/б; ОСОБА_15 покрівля ж/б; ОСОБА_4 ; ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 паспорти, коди України та паспорти Росії та медикаменти; ліки згідно заяви. Пожежею пошкоджено: ОСОБА_1 , 2-ий поверх ж/б та домашні речі, майно, документи; ОСОБА_2 , житловий будинок та майно; ОСОБА_14 житловий будинок, домашні речі та документи; ОСОБА_15 частково покрівля ж/б; ОСОБА_4 ; ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 документи речі, майно документи. Причина пожежі (ймовірна): аварійний режим роботи електропроводки в житловій кімнаті на 2-му поверсі (а.с.20 т.1).

Згідно висновку з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталась 01.07.2014 року у житловому будинку по АДРЕСА_2 №21/60/01.07.2014 від 21.07.2014 року осередок пожежі, яка сталася 01.07.14 року у житловому будинку АДРЕСА_1 , знаходився в місці розташування електричної розетки на балконі будинку АДРЕСА_1 , частина якого належала ОСОБА_2 , найбільш ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки, що привело до виникнення аварійного режиму (великий перехідний опір), а.с.21-28 т.1)).

25.07.2014 року комісія органу самоорганізації населення мікрорайону «Дмитріївка» склала акт з фото про наслідки пожежі у будинку позивача ОСОБА_1 (а.с.14-19 т.1).

За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 453 від 10.09.2015 року, вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення пошкоджень які виникли внаслідок пожежі 01.07.2014 року складає 566 375 гривень (а.с. 122-157 т.1).

Згідно із висновком судової товарознавчої експертизи № 17-533/32 від 16.06.2017 року, розмір матеріального збитку знищеного майна, заподіяного ОСОБА_1 , його матері ОСОБА_3 та сестрі ОСОБА_19 станом на 01.07.2014 року внаслідок пожежі становить 174 081,57 гривень (а.с.8-35 т.2).

За висновком додаткової судово-товарознавчої експертизи № 17-4849/32 від 30.03.2018 року, розмір матеріального збитку знищенням майна ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_19 станом на 01.07.2014 року внаслідок пожежі складає 2 186 003,30 гривень (а.с.68-90 т.2).

03.07.2018 року позивач ОСОБА_1 остаточно уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачки на відшкодування майнової шкоди 5 122 284,87 гривень і на відшкодування моральної шкоди 500 000 гривень (а.с.105,106 т.2).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі, які регулюються нормами ЦК України, Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про пожежну безпеку» (далі-Закон).

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково виходив з того, що в частині відшкодування майнової шкоди позов доведений у розмірі 2 753 961,17 гривень. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд взяв до уваги характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач внаслідок пожежі та знищення його майна, їх тривалість, і, виходячи із засад справедливості, на відшкодування моральної шкоди стягнув 150 000 гривень (а.с.148-155 т.2).

Колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині з таких підстав.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті(ст. 1166 ч.ч.1,2, 1167 ч.1 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки, ст. 22 ч.ч.1,2 ЦК України).

Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.

Вирішуючи вимоги щодо відшкодування майнової шкоди суд має виходити з того, що заподіяна особі і її майну шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке в цілому складалось із одного житлового будинку літера «П» загальною площею 197,6 м2, жилою площею 75,9 м2, а відповідачка є власником домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ст. 319 ч.ч.4,5 ЦК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ч.1 ЦК України).

Забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників, а в жилих будинках приватного житлового фонду та інших спорудах, на дачах і садових ділянках - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані у зв`язку з порушенням ними протипожежних вимог, відповідно до чинного законодавства (ст. 2 ч.4, ст. 36 ч.1 Закону 1, ст. 55 ч.6 Кодексу цивільного захисту України).

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2014 року о 14 годині 41 хвилині у житловому АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_2 ), виникла пожежа у житловій кімнаті на 2-му поверсі, внаслідок якої знищено майно позивача (покрівля ж/б, домашні речі та документи) і пошкоджено майно позивача (2-ий поверх ж/б та домашні речі, майно, документи). Згідно висновку дослідження технічної причини виникнення пожежі, осередок пожежі, яка сталася 01.07.14 року у житловому будинку АДРЕСА_2 знаходився в місці розташування електричної розетки на балконі будинку АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_2 ), найбільш ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки, що призвело до виникнення аварійного режиму (великий перехідний опір).

За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 453 від 10.09.2015 року, вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення пошкоджень які виникли внаслідок пожежі 01.07.2014 року становить 566 375 гривень, а за висновком судової товарознавчої експертизи № 17-533/32 від 16.06.2017 року, розмір матеріального збитку знищеного майна, заподіяного ОСОБА_1 , його матері ОСОБА_3 та сестрі ОСОБА_19 станом на 01.07.2014 року внаслідок пожежі становить 174 081,57 гривень, крім того, за висновком додаткової судово-товарознавчої експертизи № 17-4849/32 від 30.03.2018 року, розмір матеріального збитку знищенням майна ОСОБА_1 , ОСОБА_3 станом на 01.07.2014 року, внаслідок пожежі становить 2 186 003,30 гривень.

Отже пожежа виникла у будинку, власником якого є відповідачка ОСОБА_2 , яка, як власник, несе відповідальність за пожежну безпеки у будинку, власником якого вона є.

Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.06.2019 року по справі № 902/435/18).

Внаслідок пожежі позивачу завдані збитки в загальному розмірі 2 753 961,17 гривень, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Протиправна поведінка відповідачки полягає у бездіяльності, а саме в тому, що недотримання нею, як власником будинку, правил пожежної безпеки при експлуатації електричних приладів у будинку (електричної розетки), призвело до виникнення аварійного режиму і пожежі, яка перекинулась на будинок позивача і завдала останньому майнової шкоди (збитків).

Між протиправною поведінкою відповідачки і шкодою є причинний зв`язок.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди (п.п. 32,33 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.08.2020 року по справі № 925/1478/16).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 року по справі № 686/11256/16-ц).

Відповідачка ОСОБА_2 , яка приймала участь в суді першої інстанції особисто і в особі представника, адвоката (фахівця у галузі права), у встановленому законом порядку, не спростувала, що пожежа, яка мала місце 01.07.2014 року, сталася не з її вини.

З огляду на те, що позивач зазнав збитків наслідок пожежі, пожежа сталася з вини відповідачки, що підтверджується належними і допустимими доказами, поведінка відповідачки була протиправною (відповідачка бездіяла, оскільки не дотрималась вимог пожежної безпеки щодо експлуатації електричних приладів у будинку), між збитками позивача і протиправною поведінкою відповідачки є причинний зв`язок, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження розміру завданих збитків.

Правильним є і висновок суду щодо стягнення з відповідачки на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 150 000 гривень.

Моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода позивача полягає в його душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із знищенням та пошкодженням його майна (частково знищений і пошкоджений житловий будинок та речі, які в ньому знаходились, особисті речі і документи, майно, необхідне для повсякденного життя, а також статки, які накопичувались роками тощо).

При визначенні розміру відшкодування суд врахував характер правопорушення (порушення цивільних прав позивача внаслідок знищення і пошкодження його майна), інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникли в результаті пожежі тощо).

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника відповідачки у скарзі, що: позивач не надав жодного належного доказу протиправної поведінки та вини відповідачки у виникненні пожежі та заподіянні внаслідок цієї пожежі шкоди, доводи позивача про протиправні винні дії відповідачки ґрунтуються виключно на припущеннях; судом не з`ясовані фактичні обставини протиправних дій відповідачки у виникненні пожежі та порушенні останньою протипожежних вимог; доводи позивача про протиправні дії відповідачки спростовуються висновком ДСНС № 21/60/01.07.2014 про те, що ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електричної розетки і зазначені висновки є припущенням, а не ствердженням; згідно даних технічного паспорту житлового будинку позивача станом на 19.01.2006 року, у житловому будинку під літерою «П» балкон на другому поверсі відсутній, з матеріалів справи вбачається, що позивач влаштував конструкцію балкону на межі з відповідачем без дотримання протипожежних та санітарних розривів, чим порушив нормативні правила будівництва; під час виникнення пожежі, орендарем (винаймачем) будинку була ОСОБА_4 і цей факт позивач визнав; пожежа виникла в той час, коли ОСОБА_4 , проживала у будинку разом з сім`єю за договором оренди зі строком дії з 01.04.2014 року по 01.05.2015 року і згідно п.1 Договору оренди від 29.03.2014 року, саме орендар зобов`язаний відшкодовувати завдану шкоду, - до уваги не приймаються.

Вирішуючи спір про відшкодування майнової шкоди суд має виходити з того, що заподіяна особі і її майну шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

У деліктних зобов`язаннях передбачається презумпція вини заподіювача шкоди, і, якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідачка ОСОБА_2 приймала участь в суді першої інстанції особисто і в особі представника (адвоката, фахівця у галузі права) починаючи з січня 2015 року (а.с.69 т.1). Однак протягом розгляду справи в суді першої інстанції (з січня 2015 року по грудень 2018 року) не надала належних та допустимих доказів на спростування того, що пожежа, яка мала місце 01.07.2014 року, сталася не з її вини.

Судом першої інстанції досліджувався договір оренди житлової площі від 29.03.2014 року між ОСОБА_11 (орендодавець) і ОСОБА_4 (квартиронаймач або орендар), з якого вбачається, що сторони уклали договір оренди житлової площі по АДРЕСА_1 , строком на 12 місяців з 01.04.2014 року по 01.04.2015 року, при цьому, п.1 вказаного договору зазначає, що орендар зобов`язується відшкодувати шкоду лише у випадку псування предметів побуту (меблі), а також не допускати погіршення стану орендованої площі (а.с.70 т.1).

Суд надав належну оцінку вказаному договору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний договір з боку орендодавця підписаний не відповідачкою ОСОБА_2 , як власником і орендодавцем домоволодіння АДРЕСА_2 . Договір не зазначає, що ОСОБА_11 діяла від імені власника ОСОБА_2 із повноваженнями на представництво для укладення вказаного правочину.

Отже договір оренди жилої площі від 29.03.2014 року є неналежним доказом існування зобов`язань між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Доводи представника відповідачки у додаткових поясненнях із посиланням на клопотання судового експерта Ільницького A.B. від 06.04.2020 р. № 7, а також на висновок судового експерта Ільницького A.B. про неможливість проведення експертного дослідження, яким після вивчення та аналізу матеріалів начеб-то спростовані припущення щодо причини пожежі, що викладені старшим інженером ДСНС ОСОБА_20 у висновку № 21/60/01.07.2014 року, - до уваги не приймаються.

Вказані докази не були предметом дослідження судом першої інстанції, з`явились через значний проміжок часу у квітні 2020 року під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції і судом апеляційної інстанції відмовлено у долученні вказаних доказів до матеріалів справи.

Апеляційна скарга представника відповідачки не містить доводів стосовно неправильного визначення судом першої інстанції судових витрат за результатами розгляду справи в суді першої інстанції.

Доводи позивача ОСОБА_1 у поясненнях на скаргу, що:фактичною підставою для застосування відповідальності є вчинення особою правопорушення, а юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина; законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіяні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір; посилання апелянта на договір оренди житлової площі від 29.03.2014 р. безпідставні, договір є нікчемним, оскільки ОСОБА_11 не є власником будівлі по АДРЕСА_2 й не надано належних доказів передачі власником будинку відповідних повноважень з приводу користування та/або розпорядження вказаним нерухомим майном, зокрема і щодо укладення договору оренди, до суду представлено не було. Крім цього, судом за наслідками дослідження вказаного договору; суд врахував пояснення позивача, що внаслідок стресу, який йому спричинено пожежею та інших обставин, зокрема душевних страждань, які виникли в результаті спроб пошуку виходу із ситуації , що склалася, постійного нервування та думки про відновлення свого майна, пошуків місця проживання, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, їх тривалість, розмір морального відшкодування становить 150 000 грн., - прийняті до уваги і є підставою для залишення без змін рішення суду.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки з вини відповідачки позивачу внаслідок пожежі спричинена майнова і моральна шкода, порушене право позивача захищено судом шляхом частково задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).

З огляду на те, що суд відхиляє апеляційну скаргу, відповідачка не має права на відшкодування судових витрат, апозивач має право на відшкодування судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови суду складено 29.03.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков