Справа № 454/1612/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд та просить визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за відповідачами на будинок АДРЕСА_1 за індексним номером 8987330 від 12.12.2013р. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобов`язати Реєстраційну службу скасувати вказане рішення.

Свої вимоги мотивує наступним.

Рішенням суду від 04.07.2012р. відповідачам відмовлено в позові про визнання за ними права власності, визнання незаконними правовстановлюючих документів, витребування майна.

Рішенням апеляційної інстанції від 12.01.2017р. вказане рішення скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні зазначеного позову.

Постановою Верховного Суду від 07.10.2019р. рішення апеляційної інстанції залишено в силі.

29.11.2013р. відповідачі на підставі рішення апеляційного суду зареєстрували право власності на спірний будинок та реєстратором прийнято рішення про реєстрацію їх прав.

Позивач покликається на ч.1 п.2 Закону України «Про державну реєстраціюж речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокурема, що скасування рішення суду про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Представник відповідачів адвокат Матвійчук Г.М. подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти позову та зазначила, що рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.01.2017р. є підставою виключення з Державного реєстру запису про реєстрацію прав відповідачів на спірне нерухоме майно.

Крім того, позивачка, як співвласник житлового будинку, наділена правом звернутися до реєстратора із заявою про виключення з реєстру запису про реєстрацію прав відповідачів та відновлення попереднього запису про право власності на вказаний будинок. У випадку відмови реєстратора вчинити такі дії, остання в праві оскаржити відмову.

Представник позивачки адвокат Мартинюк О.І. подала відповідь на відзив, у якому покликається на те, що реєстратором надано позивачці усну відмову у виключенні з Державного реєстру речових прав запису про реєстрацію права власності відповідачів на житловий будинок.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04.07.2012р. в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання права власності на 4/6 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, видане на ім`я ОСОБА_6 , визнання неправомірним набуття ОСОБА_6 права власності на спірний будинок, скасування реєстрації права власності на зазначений будинок, витребування з володіння ОСОБА_1 житлового будинку та виділення з майна колгоспного двору часток відмовлено у зв`язку з пропуском позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2013р. . скасовано зазначене рішення та визнано незаконним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.12.2011р. на ім`я ОСОБА_6 ; визнано неправомірним набуття ОСОБА_6 права власності на спірний житловий будинок; скасовано реєстрацію права власності на даний житловий будинок за ОСОБА_6 ; виділено з колгоспного двору частки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та визнано за ними право власності на 4/6 ідеальних частки спірного житлового будинку.

29.11.2013р. на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2013р. за ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано право власності, зокрема по 1/6 частці за кожним, на житловий будинок АДРЕСА_1 , що встановлено з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Надалі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18.06.2014р. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2013р. скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.01.2017р. скасовано рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04.07.2012р. та відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю.

Постановою Верховного суду від 07.10.2019р. рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.01.2017р. залишено без змін.

В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Стаття 393 ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом недійсним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регламентовано, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №922/2589/19, за змістом частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виконанню підлягають виключно судові рішення:

1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не входить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

В свою чергу, відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для здійснення державної реєстрація права власності та інших речових прав.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.

Виходячи з аналізу зазначених норм, судове рішення є документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав та скасування такого рішення суду є підставою проведення реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав, тобто скасування рішення суду про визнання за відповідачами права власності на 4/6 частин спірного житлового будинку, на підставі якого за ними було зареєстровано право власності на вказане майно, є підставою внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких підстав, доводи сторони позивача про необхідність скасування рішення про державну реєстрацію є неспроможними, оскільки позивачці слід подати реєстратору належним чином завірені копії судових рішень судів усіх інстанції по справі за позовом.

У випадку надання реєстратором рішення про відмову у внесенні відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, така відмова може бути оскаржена в передбаченому законом порядку.

Виходячи з наведеного, позов є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою до Сокальського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або двадцяти днів з дня отримання копії рішення, якщо воно не було вручене в день його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: місце проживання: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: місце проживання: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М. Я. Адамович