ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/886/20 Номер провадження 22-ц/814/754/21Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк»

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 13 січня 2021 року, постановлене суддею Миркушіною Н.С.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з карткового рахунку,

в с т а н о в и в:

26.05.2020 АТ «ОТП Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з карткового рахунку за договором про надання споживчого кредиту № від 18.10.2017. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 06.02.2020 у розмірі 23 472,18 грн., яка складається із: 20 041,40 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3 430,78 грн. заборгованість за відсотками; 2 102,00 грн. судового збору.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 13.01.2021 у задоволенні позову АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з карткового рахунку відмовлено.

Стягнуто із АТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено належними доказами наявність заборгованості відповідача перед банком згідно наданого розрахунку, а саме, первинними бухгалтерськими документами.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що у спірних правовідносинах положення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» необхідно застосовувати в контексті істотного чи неістотного характеру недоліків у первинних документах, що містять інформацію про господарську операцію.

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не вказано, який саме обов`язковий реквізит відсутній у наданому банком розрахунку заборгованості, а також не наведено істотність такого недоліку, оскільки його можлива наявність не перешкоджає ідентифікації особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, розрахунок містить відомості про дату складання документу, назву підприємства, від імені якого його складено, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Доводить, що відсутність в розрахунку заборгованості виду та номеру платіжної картки, на якій виникла заборгованість, а також кредитного ліміту, не відноситься до обов`язкових реквізитів первинного документа згідно статті 9 указаного Закону. Натомість, розрахунок містить дані про особовий розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 UAN, який відкривається держателю картки в гривнях із зазначенням одиниці виміру господарської операції та рух коштів, який відноситься до змісту та обсягу господарської операції.

Зазначає, що згідно вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» істотне значення обов`язковості реквізитів первинного документу має саме особовий розрахунковий рахунок та рух коштів по особовому рахунку, що і містить розрахунок заборгованості. Такий розрахунок відповідно до роз`яснень Міністерства Фінансів України №31-08410-07-27/35654 від 06.12.2013, відноситься до первинних документів, має юридичну силу та не потребує доказовості.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.10.2017 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (позичальник/держатель) укладено договір про споживчий кредит №201668252, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у загальному розмірі 3 607,13 грн. на споживчі цілі на придбання товарів/послуг строком 14 місяців, із фіксованою процентною ставкою 0,01% річних.

Пунктом 2.1 договору визначено, що за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу Master Card Standart, відкриває відновлювальну кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.

У відповідності до пунктів 2.2-2.4 договору, загальний розмір кредитної лінії складає 3 000,00 грн. Строк користування кредитною лінією становить три роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору. За користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку та на дату укладення угоди розмір процентів становить 40% процентів річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 процентів за день./а.с.14/

Згідно розрахунку заборгованості за договором №_CARD від 18.10.2017 картковий рахунок НОМЕР_2 про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту НОМЕР_3 ОСОБА_1 станом на 10.09.2019 виникла заборгованість на загальну суму 23 472,18 грн./а.с.10-13/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача перед банком у розмірі, заявленому до стягнення. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач, за відсутності даних про розмір кредитного ліміту, вид та номер платіжної картки, обґрунтовує розмір своїх вимог та повністю залежить від волі позивача. При цьому, судом першої інстанції враховано, що за весь час користування кредитними коштами із лімітом у 3 094,38 грн. відповідачем сплачено 12 022,75 грн.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та нормам процесуального і матеріального права, які підлягають застосуванню. При цьому апеляційний суд враховує наступне.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як убачається із матеріалів справи, 18.10.2017 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (позичальник/держатель) укладено договір про надання споживчого кредиту №. Пунктом 2.1 договору визначено, що за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу Master Card Standart, відкриває відновлювальну кредитну лінію розміром 3 000,00 грн. строком на 3 роки (п.2.2, п.2.3 договору), за відсотковою ставкою 40% річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі інтернет, а також по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки; у пільговий період 0,01% річних (п.2.5 договору)./а.с.14/

Реалізуючи право вимоги за кредитом по картковому рахунку, банком заявлено до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 041,40 грн. та 3 430,78 грн. по відсоткам. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, крім договору про споживчий кредит № від 18.10.2017 підписаного ОСОБА_1 , надано розрахунок заборгованості за договором №_CARD від 18.10.2017 картковий рахунок НОМЕР_2 про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту НОМЕР_3 ОСОБА_1 станом на 10.09.2019, із якого вбачається, що відповідач активно користувалася кредитною карткою, активувавши її в день укладення договору (18.10.2017), шляхом оплати товару через SHOPGOING.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів визнає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність наявності між сторонами зобов`язання цивільно-правових відносин, що спростовується п.2.1 договору про споживчий кредит, із узгодженими сторонами зобов`язання підставами відкриття карткового рахунку із випуском кредитної картки типу Master Card Standart із відновлювальною кредитною лінією в 3 000,00 грн. та розміром базової відсоткової ставки. Указані правовідносини не є тотожними зі споживчим кредитом на загальну суму 3 607,13 грн., оскільки за природою зобов`язання є відновлювальною кредитною лінією, чим і зумовлене внесення держателем картки (кредитний ліміт 3 000,00 грн.) на картковий рахунок 12 022,75 грн. за фактично використані кредитні кошти та нараховану банком до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 041,40 грн. згідно вимог позову.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідач фактично не заперечує наявність між сторонами зобов`язання цивільно-правових відносин згідно карткового рахунку, а заборгованість за тілом кредиту пояснює шахрайськими діями сторонніх осіб, якими були зняті кошти, після чого картка відповідачем була заблокована, а потім за вказівкою співробітників банку знищена.

Указані відповідачкою обставини апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано доводили, що при здійсненні платіжних операцій у період із 19.10.2017 по 10.09.2019 на загальну суму 20 041,40 грн. відповідач ОСОБА_1 особисто не використовувала кредитні кошти, повідомила банк про їх несанкціоноване списання з рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком.

Стосовно висновків суду першої інстанції, що розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості відповідача перед банком, колегія суддів зазначає наступне.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 цього Закону, в редакції, чинній на дату складання розрахунку, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:назву документа (форми);дату складання;назву підприємства, від імені якого складено документ;зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Наведене, за аналогією права, відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у справах №916/922/19 від 29.01.2020, №905/49/15 від 04.11.2019, №914/2267/18 від 29.11.2019 згідно якої, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів.

З огляду на викладене апеляційний суд визнає розрахунок заборгованості належним та допустимим доказом, який містить достатні данні щодо ідентифікації особи позичальника, особовий розрахунковий рахунок та рух коштів по особовому рахунку, із визначеною до стягнення заборгованістю за тілом кредиту в розмірі 20 041,40 грн. Указаний розмір відповідачем не спростований, а відтак у останньої існує невиконане перед банком зобов`язання його повернути, сплативши відсотки за користування кредитними коштами за базовою відсотковою ставкою 40% річних, узгодженою сторонами зобов`язання, що становить 3 430,78 грн.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «ОТП Банк» підлягає задоволенню, а рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 13.01.2021 скасуванню із постановленням нового про задоволення позовних вимог АТ «ОТП Банк» та стягнення із ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за картковим рахунком станом на 06.02.2020 у розмірі 23 472,18 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог АТ «ОТП Банк» (100%), на користь останнього із ОСОБА_1 підлягають стягнення 5 255,00 грн. судового збору (2 102,00 грн. за подачу позову + 3 153,00 грн. за апеляційну скаргу, сплачені АТ «ОТП Банк»)/а.с.1, 113/.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» - задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 13 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з карткового рахунку задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (р/р НОМЕР_4 , МФО 300528, ОКПО 21685166, місцезнаходження: м.Київ, вул.Жилянська,43) заборгованість по картковому рахунку за договором № від 18.10.2017 у розмірі 23 472 (двадцять три тисячі чотириста сімсот дві) грн. 18 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (р/р НОМЕР_5 , МФО 300528, ОКПО 21685166, місцезнаходження: м.Київ, вул.Жилянська,43) судовий збір у розмірі 5 255,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.03.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська