Справа № 289/2337/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представників відповідачів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу №289/2337/18 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області, Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінська Людмила Василівна, про усунення дітей спадкодавця від права на спадкування за законом, визнання позивача особою, яка спільно постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 05.12.2018 року звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області, Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінська Любов Василівна, про усунення дітей спадкодавця від права на спадкування за законом, визнання позивача особою, яка спільно постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років помер ОСОБА_8 , з яким вона проживала разом однією сім"єю без реєстрації шлюбу не менше як п"ять років , з 2013 року до часу відкриття спадщини, і взяла на себе усі тяготи і клопоти по наданню йому необхідної допомоги внаслідок тяжкого захворювання, а після смерті усі витрати на поховання. ОСОБА_8 за життя був власником земельних ділянок та будівель. Вона є спадкоємцем після його смерті. ОСОБА_8 заповіту не залишив. Після смерті ОСОБА_8 у липні 2018 року вона звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після його смерті та отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: 1/2 ідеальної частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 ; 1/2 ідеальної частини земельної ділянки площею 0,25 га за кадастровим номером :05:002:0122, яка розташована по АДРЕСА_1 ; житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,25 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 2,24 га (пай № НОМЕР_1 ), яка складається з: земельної ділянки № НОМЕР_2 (рілля) площею 1,82 га та із земельної ділянки НОМЕР_5 (сіножать) площею 0,42 га, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населених пунктів на території Межиріцької сільської ради; автотранспортного засобу марки Fiat Scudo, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , інше майно тощо.

Нотаріус повідомив їй, що вже заведено Спадкову справу №129/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та роз`яснив, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю разом з померлим більш як п`ять років до дня його смерті.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відносини між ОСОБА_8 та його дітьми були зіпсованими, вони фактично між собою не спілкувалися. Останні роки перед смертю ОСОБА_8 потребував постійного щоденного догляду, що позивачка і здійснювала до самої його смерті. Його рідні діти ніякої допомоги, потрібної хворому батьку, не надавали, хоч він і неодноразово звертався до них за допомогою.

За життя ОСОБА_8 своє право на житлові будинки, земельні ділянки у встановленому законом порядку не оформив, а саме: деякі документи отримав на своє ім`я, але належним чином своє право власності не зареєстрував і при житті відповідні Витяги про реєстрацію права власності не одержав, бо помер.

Позивач просила визнати її особою, яка спільно постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років в селі Межирічка, однією сім`єю не менш як п`ять років з 2013 року до часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), як подружжя без реєстрації шлюбу, яка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорядному стані, та просила визнати відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що до дня смерті свого батька - ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років, свідомо ухилялися від надання йому необхідної допомоги, який через похилий вік і тяжку хворобу до дня своєї смерті залишався у безпорадному стані, усунувши їх від права на спадкування після смерті батька, та стягнути з відповідачів на її користь понесений судовий збір.

Відповідно до розпорядження Радомишльського районного суду Житомирської області №7 від 13.03.2020 року вказану цивільну справу передано на розгляд Брусилівського районного суду Житомирської області.

В суді представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в суді позовні вимоги не визнав та пояснив що позивач навмисно вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи, адже ніякого факту перебування її у шлюбних відносинах із його покійним батьком ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілих 5 років, а саме з 2013 року, не було і не могло бути, адже покійний батько до червня 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , жителькою с. Межирічка, а сама позивачка на час проживання з покійним батьком, а це десь 1 рік 7 місяців, перебувала у зареєстрованому шлюбі. Ніякої тяжкої хвороби чи безпорадного стану у батька не було, оскільки він до останнього працював у бригаді, був головою тракторної бригади, його бригада працювала у лісі. У квітні 2018 року батько дізнався, що захворів на онкологічну хворобу, а в кінці травня 2018 року батько помер. Батько не потребував стороннього догляду, він зі своїм старшим сином надавали гроші на його лікування, також допомогала і бригада, де працював батько. За операцію батько розрахувався власними коштами. Позивачка із серпня 2017 року по день його смерті ніде не працювала, тому не могла надавати фінансову допомогу. Позивачка має двох своїх дітей, яким батько надавав фінансову допомогу. Він постійно з батьком спілкувався та приходив до нього в лікарню. З наведених підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимогах.

В суді представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Шклярук Ю.Л. позовні вимоги не визнала, надала пояснення, які аналогічні поясненням ОСОБА_2 , та звернула увагу суду на те, що позовна вимога позивачки про визнання її особою, яка спільно постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім"єю без реєстрації шлюбу не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини не грунтується на вимогах законодавства, так як відповідно до ст. 315 ЦПК України суд може встановлювити факти, що мають юридичне значення, а саме факт проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Просила в задоволенні позову відмовити, так як позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов не визнала, пояснила, що є дочкою ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З батьком вона завжди підтримувала стосунки, постійно з ним спілкувалася. Коли в квітні 2018 року батько захворів і йому зробили операцію, то вона двічі відвідувала його в лікарні. Після виписки з лікарні батько прожив близько 2 тижнів. Коли батько знаходився вдома після виписки з лікарні, то ОСОБА_10 її не допускала до нього,але вона телефонувала їй і запитувала про стан його здоров"я. З ОСОБА_11 батько прожив разом близько 1 року 7 місяців. З ОСОБА_11 батько почав проживати з осені 2016 року, а до початку літа 2016 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_9 , з якою проживав. Батько раптово захворів, а до цього він постійно працював, працював він і в квітні 2018 року, до самої операції, після якої прожив тільки дві неділі та помер. Просила в задоволенні позову відмовити.

В суді представник відповідача - Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області Гаврутенко Г.М. позовні вимоги не визнав та показав, що в позовній заяві міститься дуже багато неправдивої інформації, так як він знав покійного ОСОБА_8 , який постійно працював, займався фермерським господарством. . ОСОБА_8 зі своїми дітьми: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом не проживав, але вони підтримували стосунки та постійно спілкувалися, допомогали один одному. ОСОБА_8 раптово захворів та помер. Про те, що ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_11 йому не було відомо. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області Близнюк Л.М. в суді позовні вимоги не визнав та пояснив, що він є головою Межиріцької сільської ради і давно та добре знав померлого ОСОБА_8 , оскільки проживають в одному селі. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 проживали разом не більше двох років, але проживали вони в різних будинках. У березні 2018 року ОСОБА_8 приходив в сільську раду та просив землю для фермерського господарства, а в квітні 2018 року ОСОБА_8 орав у нього город. Захворив він раптово та після операції прожив нетривалий час. ОСОБА_8 працював постійно, з ним разом працював і його син- ОСОБА_2 , вони допомагали один одному. ОСОБА_8 матеріально забезпечував ОСОБА_12 , яка ніде не працювала , та її дітей. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінська Л.В. до суду не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 18 липня 2018 року від ОСОБА_7 було отримано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей день, тобто 18 липня 2018 року за №02-14/402 вона направила ОСОБА_7 повідомлення, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не була заведена. Вона рекомендовала їй звернутись особисто для подачі заяви про прийняття спадщини, так як справжність її підпису на заяві не було засвідчено, та допущена помилка у даті смерті спадкодавця, а також відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим не менш як п`ять років до дня його смерті. 10 серпня 2018 року ОСОБА_7 особисто подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона ОСОБА_7 роз`яснила, що спадкування нею майна померлого ОСОБА_8 можливо лише за умови встановлення факту проживання однією сім`єю з ним не менш як п`ять років до дня його смерті у судовому порядку.

Допитана судом свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_8 її колишній чоловік, з яким вона проживала в шлюбі до кінця квітня 2016 року. До цього часу в нього ніяких хвороб не було, він постійно працював у лісі, займався фермерським господарством. З ОСОБА_11 він почав проживати з літа чи осені 2016 року, але вони не жили разом в одному будинку, а лише ходили один до одного. Діти ОСОБА_8 - ОСОБА_2 ти ОСОБА_3 постійно спілкувались з ним, приходили до нього на свята, у них були добрі стосунки. Будинок, де проживав ОСОБА_8 , був побудуваний ним разом з його колишньою дружиною. ОСОБА_8 весь час працював, захворів зненацька і йому зразу зробили операцію, після якої він прожив дві неділі.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_8 він знав з 2001 року, оскільки він був раніше одружений на його дочці. Він працював у бригаді з ОСОБА_14 у лісі до дня його смерті. Йому відомо, що ОСОБА_8 з ОСОБА_11 проживав у своїй хаті, її дочка з ними теж проживала. ОСОБА_8 говорив йому, що хоче з нею розійтися, оскільки йому надоїли її діти. Тяжкими хворобами ОСОБА_8 не хворів, бувало підвищувався тиск. Він тяжко захворів тільки перед смертю. ОСОБА_10 ніде не працювала, її та її дітей матеріально забезпечував ОСОБА_8 . З своїми рідними дітьми ОСОБА_8 спілкувався постійно, неприязних відносин між ними не було, він завжди допомагав своєму сину. Працівники бригади, де працював ОСОБА_8 , також збирали кошти на його лікування.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона проживала з ОСОБА_14 з 1993 року по 2003 рік та перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Коли вони стали жити окремо, то постійно з ним спілкувалась, він інколи приїздив до неї. Він ніколи не скаржився на здоров"я , серйозних хвороб не мав. Після розлучення з нею він одружився знову і став проживати з ОСОБА_9 . Потім у ОСОБА_8 з`явилася ОСОБА_7 , з якою він прожив не більше двох років. З яких півтора років ОСОБА_8 жив дома, а ОСОБА_10 -у себе вдома, так як доглядала матір і бабу. У ОСОБА_8 з його дітьми завжди були добрі стосунки. Син проживав не далеко від нього, вони допомагали один одному, працювали разом. ОСОБА_8 помер дуже швидко після виявлення хвороби, в тяжкому безпорядному стані він не перебував. Будинок, де він проживав, був побудований ним з ОСОБА_9 . З ОСОБА_11 він нічого не будував , вона приходила до нього лише на ніч. В лютому 2018 року вона бачила ОСОБА_8 ,який виглядав добре, був за кермом автомобіля.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років в селі Межирічка Радомишльського району Житомирської області.

На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 був зареєстрований та постійно проживав по АДРЕСА_1 . Крім нього за даною адресою зареєстрована ОСОБА_16 , що підтерджується довідкою виконавчого комітету Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є дітьми ОСОБА_8 , звернулися 13 червня 2018 року до приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Камінської Л.В. з заявами про прийняття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією спадкової справи № 129/2018 .

Як слідує з спадкової справи № 129/2018, 18.07.2018 року до приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Камінської Л.В. поступила заява ОСОБА_7 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , де датою смерті вказано ІНФОРМАЦІЯ_3 . 18 липня 2018 року за №02-14/402 приватний нотаріус Камінська Л.В. направила ОСОБА_7 повідомлення, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заведена та рекомендувала звернутись особисто для подачі заяви про прийняття спадщини, так як справжність її підпису на заяві не було засвідчено, та допущена помилка у даті смерті спадкодавця, а також відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим не менш як п`ять років до дня його смерті. 10 серпня 2018 року ОСОБА_7 особисто подала до нотаруса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( спадкова справа № 129/2018).

З оглянутої судом амбулаторної картки ф-025/о гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що надійшла до суду з КНП "Радомишльська лікарня" слідує, що ОСОБА_8 16 квітня 2018 року встановлено діагноз: рак тіла шлунку ІV ступеню, 05.05.2018 року його госпіталізовано до Житомирського обласного онкологічного диспансеру, де 08.05.2018 року його було прооперовано та 15.05.2018 року виписано зі стаціонару.

Як встановлено судом ОСОБА_8 помер у віці 68 років, про свою тяжку хворобу дізнався 16.04.2018 року, після чого з 05.05.2018 року по 15.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, а з 15 по 25 травня 2018 року ( 10 днів) перебував дома, де за ним здійснювала догляд позивачка.

До свого захворювання ОСОБА_8 працював, самостійно забезпечував умови свого життя та не потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, що підтверджується показами відповідачів, відповідачів- представників селищної ради та свідків.

Позивачем не надано суду доказів того, що у померлого ОСОБА_8 з його дітьми- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були погані стосунки та вони відмовлялися від надання йому допомоги.

Відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді доведено, що їх батько ОСОБА_8 хворів короткий проміжок часу, не перебував тривалий час в безпорадному стані, вони спілкувалися з ним і підтримували добрі стосунки, що підтвердили в суді свідки і представник селищної ради.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено , що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 перебував тривалий час у безпорадному стані через його вік та тяжку хворобу, та потребував допомоги, а відповідачі - його діти умисно її не надавали, то відсутні підстави для усунення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_8 .

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Як встановлено судом, що підтверджується як показами відповідачів, представників відповідачів та свідків, ОСОБА_7 з літа- осені 2016 року по 25.05. 2018 року, менше 2 років, проживала разом з померлим ОСОБА_14 , а до квітня 2016 року ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_9 , з якою проживав.

На підтвердження факту проживання однією сім"єю з ОСОБА_14 позивачем надано "Свидетельство о венчании ОСОБА_17 та ОСОБА_18 " в храмі с. Рача від 21.07.2017 року, що підтверджує лише факт вінчання з померлим ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що не заперечувалось в суді відповідачами та свідками, які підтвердили, що ОСОБА_8 почав проживати з ОСОБА_11 з літа- осені 2016 року і проживав з нею до дня своєї смерті .

Надані позивачем ОСОБА_11 докази на підтвердження позовних вимог, а саме : копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , державний акт на право власності на землю, довідки з сільської ради , страховий поліс на автотранспортний засіб та копія заяви ОСОБА_7 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 підтверджують лише факт смерті ОСОБА_8 та те, що на день смерті він проживав з ОСОБА_11 , яка його і поховала та те, що за життя на праві власності йому належала земельна ділянка та інше майно.

Крім того, суд вважає, що представником позивача ОСОБА_4 обгрунтовано звернуто увагу на те, що позивачем заявлена вимога- про визнання позивача особою, яка спільно постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яка не грунтується на законі , так як відповідно до статті 315 ЦПК України суд може встановлювити факти, що мають юридичне значення, а саме факт проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.1264 ЦК України та керуючись ст.ст.4, 12-13,76-81, 141 258-259,263-265, 352-354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Вишевицької об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області, Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінська Людмила Василівна, про усунення дітей спадкодавця від права на спадкування за законом, визнання позивача особою, яка спільно постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини- відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду безпосередньо або через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення, яке складено 30.07.2021 року.

Суддя Л.І.Лівочка