У Х В А Л А

30 липня 2021 року

м. Київ

справа № 202/22864/13-ц

провадження № 61-3977ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Аркада», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович, Приватне підприємство «Нива-В.Ш.», про визнання прилюдних торгів недійсними та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року. Постанова суду апеляційної інстанції оскаржується в частині відмови в позові ОСОБА_1 .

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені цивільним процесуальним законом підстави касаційного оскарження судового рішення, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.

На виконання ухвали суду ОСОБА_1 надіслала уточнену касаційну скаргу, в якій зазначила, що підставою касаційного оскарження є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права про наявність порушень підготовки та проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У новій редакції касаційної скарги заявник, посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України не зазначив щодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду конкретно у цій справі, що не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Враховуючи те, що заявник не виконав вимоги процесуального закону щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Аркада», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович, Приватне підприємство «Нива-В.Ш.», про визнання прилюдних торгів недійсними та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник