Справа № 441/376/21
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"19" березня 2021 р. суддя Городоцького районного суду Львівської області Перетятько О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», третя особа «Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», третя особа «Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним Договору позики 951756887 від 09.11.2020 р., укладеного між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху.

Однак, із позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що така подана без дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

За положеннями п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачкою зазначено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги заборгованості за кредитним договором № 951756887 від 09.11.2020 р., укладеного між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Однак, належним чином завіреної копії такого до матеріалів справи не долучила.

Відповідно до ч. 6 ст. 177 ЦПК України до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача клопотання про його витребовування.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, до такої не додано копію договору позики № 95175687 від 09.11.2020 р., який позивачка просить визнати недійсним.

До позовної заяви додано клопотання про витребування у відповідача договору позики, укладеного між позивачкою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке мотивоване тим, що позивачка зверталась до відповідача з вимогою надати вказаний договір, однак отримувала відмову або ігнорування.

З цього приводу слід зауважити, що статтею 84 ЦПК України передбачено можливість витребування доказів лише у разі неможливості самостійного надання таких стороною. При цьому, суд для належного встановлення підстав, що дозволяють витребувати певні документи, повинен вивчити докази, які підтверджують неможливість подання таких матеріалів стороною самостійно.

Позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що вона зверталась до відповідача з відповідними запитами, а також доказів відмови у наданні копії оспорюваного договору, що в подальшому, при наявності клопотання про розгляд справи у її відсутність, створить перешкоди у вирішенні клопотання щодо витребування доказів.

З огляду на вказане, позивачці слід надати суду належним чином засвідчену копію договору позики, укладеного між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який просить визнати недійсним, або ж докази на підтвердження звернення до відповідача з відповідними вимогами про надання цього договору та докази на підтвердження відмови відповідача у наданні такого для суду.

Крім того, у клопотанні про витребування доказів не зазначено дати укладення оспорюваного договору, суми отриманої позики, тощо.

Для забезпечення правильного вирішення спору у позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свою позовну вимогу, зокрема відсутні посилання на обставини укладання оспорюваного договору, як електронного договору, шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» з зазначенням або наданням суду відповідних доказів, відсутній виклад обставин щодо отримання та використання позивачем при укладанні оспорюваного договору відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» або аналога власноручного підпису з зазначенням або наданням суду відповідних доказів, відсутні посилання на обставини щодо виконання та/або невиконання оспорюваного договору його сторонами шляхом здійснення розрахунків у сфері електронної комерції відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» з зазначенням або наданням суду відповідних доказів.

Згідно з частиною 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При подачі позову до суду ОСОБА_1 покликається на ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та на ст. 8 ЗУ «Про електронну комерцію» як на підставу звільнення від сплати судового збору, однак з таким твердженням позивача суд погодитись не може, з огляду на наступне.

За положеннями ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Але якщо предметом цього позову є визнання недійсним договору позики, а не договору споживчого кредиту, то на вказаний спір не розповсюджуються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.)

Відповідно до ст.185ЦК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, залишення даної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Позивачці слід взяти до уваги, що якісна підготовка справи до судового розгляду спрямована, в першу чергу, на захист прав самого позивача та має на меті забезпечення розгляду справи без зволікань, з додержанням розумних строків, наслідком чого є економія не тільки процесуального часу сторін і суду, а й зменшення судових витрат, пов`язаних із безпосереднім розглядом справи.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», третя особа «Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів залишити без руху.

Зобов`язати позивачку протягом десяти днів, з дня отримання копії цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, що наведені в описовій частині такої.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті позивачкою протягом вказаного вище часу, таку вважати неподаною та повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Перетятько О.В.