Справа № 758/823/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів №2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк», про визнання довіреності недійсною, -

УСТАНОВИВ:

23.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою №2 про забезпечення доказів. У поданій заяві позивач просив викликати до суду старшого перекладача ПАТ «Укрсиббанк» Філака Михайла Михайловича.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення доказів, ОСОБА_1 зазначив, що пояснення зазначеної особи матиме істотне значення для вирішення справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення доказів №2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, за приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасники справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед треба зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Заявлені позивачем вимоги по суті є клопотаннями про виклик свідків.

Позивачем не зазначено жодної підстави на наявність ризику втрати доказів (показів свідків), забезпечити які просить суд, крім того, позивачем не надано доказів, що вказані покази свідків у майбутньому не вдасться отримати взагалі. При вирішенні даної заяви по суті, суд виходить також з того, що задоволення вказаного клопотання суперечитиме принципу змагальності цивільного процесу, оскільки позивач перекладає свій обов`язок по доведенню позовних вимог на сторону відповідача, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 116, 118, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів №2 шляхом виклику до суду старшого перекладача ПАТ «Укрсиббанк» Філака Михайла Михайловича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк», про визнання довіреності недійсною - відмовити;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк