УХВАЛА

Справа № 495/4094/20

Номер провадження 2/495/908/2021

29 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицької І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторін по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.

Щодо клопотання ОСОБА_2 про витребування оригіналів письмових доказів.

01 березня 2021 року ОСОБА_2 подала до канцелярії суду клопотання про зобов`язання ОСОБА_1 надати суду для огляду та дослідження оригінал боргової розписки від 05.11.2011 року, складену позивачем ОСОБА_1 про запозичення коштів у ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_2 зазначає, що вона заперечує справжність поданої копії розписки від 05.11.2011 року, самого оригіналу, а так само і відповідність її змісту справжній волі сторін. Вказаною копією розписки позивач обґрунтовує обставини спільного придбання спірного нерухомого майна до реєстрації шлюбу між сторонами та вважає її належним та допустимим доказом грошових витрат на придбання нерухомого майна.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Васильєв П.О. в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на відсутність у ОСОБА_1 оригіналу вказаної розписки.

Дослідивши подане клопотання суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні оскільки ухвалою суду від 16.03.2021 року (номер провадження 2-з/495/39/2021) таке клопотання ОСОБА_2 вже розглядалось та ухвалою суду від 16.03.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 .

Щодо клопотання ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору та клопотання про відстрочення сплати судового збору.

10 березня 2021 року ОСОБА_2 подала до канцелярії суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, а саме просить визнати за нею право власності на 1/6 частину земельної ділянки та комплексу будівель « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно ОСОБА_2 подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору та 29.03.2021 року її представник адвокат Каланжов В.І. подав клопотання про відстрочення сплати нею судового збору до ухвалення рішення по справі. Подані клопотання ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що вона має на утриманні неповнолітнього сина, якого самостійно виховує та за останні три роки має дохід у сумі 7 296,63 гривень, що підтверджується довідкою Головного Управління ДПС в Одеській області.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Каланжов В.І. підтримав подані клопотання та просив суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Васильєв П.О. в судовому засіданні заперечувати проти задоволення клопотань наголошуючи про наявність у ОСОБА_2 на праві власності об`єктів нерухомого майна та рухомого майна автомобілю який вона відчужила за відплатним договором.

Дослідивши подані клопотання та надавши оцінку долученим до них доказам, суд приходить до наступного.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Разом з тим національне законодавство встановлює механізм відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Так відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виходячи з викладеного, враховуючи майновий стан ОСОБА_2 , а саме наявність в неї речового права на ряд об`єктів, суд вважає недоведеними та голослівними доводи останньої про відсутність в неї коштів для сплати судового збору.

Щодо прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 .

Як вище вже зазначалось, 10 березня 2021 року ОСОБА_2 подала до канцелярії суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, а саме просить визнати за нею право власності на 1/6 частину земельної ділянки та комплексу будівель « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Частина 1 ст. 176 ЦПК України: ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Всупереч вимог ч.1 ст. 176 ЦПК України позивачкою не була визначена ціна позову в якому вимоги є майновими. У разі звільнення позивача від сплати судового збору та задоволення позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача та його розмір встановлюється виходячи з ціни позову. Саме тому, зазначення ціни позову є обов`язковою складовою вказаної позовної заяви.

Крім того, вище судом була встановлена відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору чи його відстрочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З огляду на викладене, суд залишає без руху зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та надає їй строк для усунення недоліків, а саме визначення ціни позову та сплати судового збору.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про застосування до ОСОБА_2 заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами.

23 березня 2021 року до канцелярії суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, а саме ОСОБА_1 просить суд: визнати подання ОСОБА_2 17 лютого 2021 року клопотання про перехід до загального позовного провадження разом із копіями Висновків про оцінку майна зловживанням процесуальними правами, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи; застосувати до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу шляхом його стягнення з останньої в дохід державного бюджету у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 6 306,00 гривень.

При цьому ОСОБА_1 зазначає, що 16.02.2021 року для подання до суду ОСОБА_2 замовлено три Висновки про оцінку спірного нерухомого майна. У судовому засіданні 17.02.2021 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Каланжова В.І. по даній цивільній справі подала клопотання про перехід до загального позовного провадження на обґрунтування якого нею до суду подані вищевказані висновки про оцінку майна, в яких була визначена нібито вартість спірних об`єктів нерухомості, внаслідок чого збільшено розмір ціни позову, дана справа перестала підпадати під критерії малозначних справ, позивача зобов`язано здійснити доплату судового збору, суд перейшов до загального провадження, вказане судове засідання як наслідок відкладено. В подальшому позивачем було встановлено, що зазначені висновки оцінки майна складані без їх подальшого внесення до Єдиної бази даних звітів про оцінку, від так подані до суду висновки є недійсними, тобто недопустимим доказом. На підтвердження своїх наголошень ОСОБА_1 надав до суду Лист Фонду державного майна України щодо розгляду скарги ОСОБА_1 на дії оцінювача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На думку заявника подання ОСОБА_2 недостовірних відомостей, недійсних висновків, які містять в собі інформацію, яка є недопустимим доказом, призвели в даному випадку до вищевказаних обставин, затягуванню розгляду справи та перешкоджанню виконання завдань цивільного судочинства, є очевидною неповагою до суду зі сторони ОСОБА_2

ОСОБА_1 та його представник адвокат Васильєв П.О. в судовому засіданні підтримали подане клопотання.

Представник відповідачки адвокат Каланжов В.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на відсутність вини його клієнтки ОСОБА_2 в тому, що отриманий Висновок про вартість майна відсутній в реєстрах ФДМУ.

Виходячи з матеріалів справи та враховуючи пояснення Фонду державного майна України, які надані в Листі щодо розгляду скарги ОСОБА_1 на дії оцінювача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як було встановлено Фондом державного майна України, станом на 16.02.2021 року, дату оцінки, зазначену в копіях Висновків про вартість майна, оцінювач ОСОБА_4 за наявності відповідних трудових відносин, мала право здійснювати практичну діяльність з оцінки майна в межах напряму оцінки майна І «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізації 1.1, зокрема, здійснювати оцінку об`єктів житлової нерухомості, а також складати документ, передбачений Законом про оцінку - звіт про оцінку майна. Питання щодо наявності в оцінювача ОСОБА_6 правових підстав для проведення експертно-грошової оцінки земельної ділянки вирішуються Держгеокадастром.

До того ж, наданий відповідачкою Висновок про вартість майна позивачем не оскаржувався. Сама ж відповідачка не несе відповідальності за неналежне виконання суб`єктом оціночної діяльності своїх обов`язків, зокрема щодо надсилання звіту до реєстру.

Таким чином ОСОБА_2 мала цивільне право на подання доказів, а суд належним чином у встановленому порядку надав їм оцінку та прийняв відповідне рішення.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що нормами цивільно-процесуального законодавства встановлена можливість переходу з розгляду справи в спрощеному порядку до розгляду справи в загальному порядку та передбачена необхідність такого переходу у разі наявності підстав. Саме тому, наголошення ОСОБА_1 про навмисне затягування відповідачкою строків розгляду справи є голослівними адже було реалізовано право сторони на подачу доказів та, враховуючи також ряд інших чинників, судом прийняте відповідне рішення ухвала про перехід до розгляду справи в загальному порядку.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про застосування зустрічного забезпечення позову.

24 березня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Васильєв П.О. подав до канцелярії суду клопотання про зустрічне забезпечення позову та просить суд застосувати зустрічне забезпечення позову, застосованого ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2021 року у цивільній справі № 495/4094/20, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 2 760 551 гривень.

Подане клопотання адвокат Васильєв П.О. обґрунтовує тим, що заборона ОСОБА_1 відчужувати нерухоме майно призводить до упущення останнім матеріальної вигоди, оскільки такі заходи позбавляють його можливості за оплатним правочином розпорядитись належним йому майном 1/3 частина земельної ділянки та комплексу будівель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та його представник адвокат Васильєв П.О. в судовому засіданні підтримали подане клопотання.

Представник відповідачки адвокат Каланжов В.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Підсумовуючи викладене, суд не вважає посилання адвоката Васильєва П.О. про можливість завдання власнику ОСОБА_1 збитків внаслідок забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна. До того ж, метою забезпечення позову є саме запобігання недобросовісним діям однією з сторін та забезпечення можливості реального виконання рішення у разі задоволення вимог заявника особи, яка звернулась з вимогою про забезпечення позову. Таким чином, клопотання адвоката Васильєва П.О. підлягає залишенню без задоволення.

Щодо клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів.

29 березня 2021 року до канцелярії суду надійшло клопотання ОСОБА_2 яким вона просить суд зобов`язати Департамент соціальної сімейної політики та охороні здоров`я Білгород-Дністровської міської надати суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_7 про отримання допомоги на дитину (одинокої матері) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду інформацію (разом із підтверджуючими документами) про актовий запис щодо реєстрації шлюбу громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із громадянкою ОСОБА_9 та інформацію про актовий запис щодо реєстрації розірвання шлюбу громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з громадянкою ОСОБА_10 .

Заявлене клопотання обґрунтоване тим, що позивач обґрунтовує обставини спільного проживання з відповідачкою однією сімє`ю без реєстрації шлюбу фактом народження дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість відповідачка заперечує факт народження вказаної дитини у період знаходження сторін у фактичних шлюбних відносинах та зазначає, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 до 29.03.2011 року. Таким чином, ОСОБА_2 просить суд посприяти їй у наданні суду доказів та витребувати вказані відомості.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Васильєв П.О. в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

Відповідно до частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ч.3).

З огляду на викладене, враховуючи, що витребувані докази мають суттєве значення для подальшого розгляду справи по суті та встановлення дійсних обставин справи щодо встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_2 .

Щодо заяви ОСОБА_2 про забезпечення судових витрат та стягнення штрафу за зловживання процесуальними правами.

29 березня 2021 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення судових витрат та стягнення з ОСОБА_1 штрафу за зловживання процесуальними правами.

Подане клопотання суд залишає без задоволення оскільки зазначені в ньому відомості, зокрема щодо дійсності наголошень позивача та відшкодуванню судових витрат, суд розглядає під час прийняття рішення по суті та виходячи з доказів якими такі відомості підтверджуються.

Керуючись ст. ст. 76, 84, 133, 141, 258, 259, 263, 260, 268 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 (вх..№4371/21 від 01.03.2021) про витребування оригіналів письмових доказів, а саме зобов`язати ОСОБА_1 надати суду для огляду та дослідження оригінал боргової розписки від 05.11.2011 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору за подання позову про визнання права власності на Ѕ частину спільного майна подружжя залишити без задоволення.

Клопотання ОСОБА_2 (вх..№ 6744/21 від 29.03.2021р.) про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя залишити без руху. Надати ОСОБА_2 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали, для усунення недоліків, а саме для визначення ціни позову та надання суду доказів сплати судового збору у розмірі визначеному з ціни позову. Роз`яснити ОСОБА_2 , що інакше зустрічна позовна заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Клопотання ОСОБА_1 (вх.. № 6276/21 від 23.03.21) про застосування до ОСОБА_2 заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 (вх.. № 6339/21 від 24.03.2021) про застосування зустрічного забезпечення позову відмовити.

Клопотання ОСОБА_2 (вх.. № 6720/21 від 29.03.2021р.) про витребування доказів задовольнити.

Зобов`язати Департамент соціальної сімейної політики та охороні здоров`я Білгород-Дністровської міської (адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. Михалійвська, 56) надати суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_7 про отримання допомоги на дитину (одинокої матері) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду інформацію (разом із підтверджуючими документами) про актовий запис щодо реєстрації шлюбу громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із громадянкою ОСОБА_9 та інформацію про актовий запис щодо реєстрації розірвання шлюбу громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з громадянкою ОСОБА_10 .

У задоволенні заяви ОСОБА_2 (вх.. № 6743/21 від 29.03.2021 р.) про забезпечення судових витрат та стягнення штрафу за зловживання процесуальними правами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 31.03.2021 року.

Суддя О.О.Боярський