ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8039/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря - Лаптєвої Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РВС Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «РВС Банк»визнання кредитного договору недійсним.

Вимоги позову мотивував тим, що 12.09.2019 ОСОБА_1 було підписано Заяву-Договір №0039691 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Також, згідно з Публічною пропозицією Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб позивач просив AT «РВС БАНК» відкрити Картковий Рахунок на своє ім`я та випустити платіжну картку, згідно з наступними даними (у тому числі додатковими сервісами): валюта Карткового Рахунку - ПАН (гривня), тип та Вид платіжної картки (платіжна система) - Простір Стандартна (з магнітною полосою), тарифний пакет - «ПЕРСОНАЛЬНИЙ+». Підписанням цієї Заяви надаю AT «РВС БАНК» право списувати з мого Карткового рахунку плату за надання інформації по рахунку SMS-повідомлення на вказаний номер мобільного телефону згідно з умовами Договору та Тарифами AT «РВС БАНК».

Споживчий кредит надано, шляхом перерахунку на Картковий рахунок НОМЕР_1,за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 51 282,05 грн., строком на 24 місяців зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування грошовими коштами, що становить 18 % річних від залишкової суми кредиту, разовою комісією при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячною комісією за супроводження кредиту 3 % від суми наданого кредит.

Позивач посилається на те, що працівники банку з умовами кредитування належним чином не ознайомлювали, оформлення договору проходило півгодини, після чого йому було вручено кредитний договір з додатками до нього, який він не читаючи через дрібний шрифт підписав, сподіваючись на добросовісність працівників банку.

Позивач вважає, що при укладенні кредитного договору порушено її права як споживача відповідно до Законів України «Про захист прав споживачів», «Про захист персональних даних», «Про інформацію», у зв`язку з чим, позивачем у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення. а тому вона змушена була звернутись до суду.

Зокрема, під час укладенням договору позивача не ознайомлено з умовами кредитування, не надано повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту, що суперечить ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також, позивач вважає незаконним встановлення у Заяві про надання споживчого кредиту та Паспорті споживчого кредиту, що є складовими Кредитного договору умов щодо оплати комісії за видачу кредиту та комісії за супроводження кредиту, а саме за послугу/и, які супроводжують кредит як компенсація супутніх витрат банку за мій рахунок, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь. Тому такі положення кредитного договору і його складових повинні бути визнані не дійсними.

Пункт 5.11 кредитного договору не відповідає вимогам абзацу 5,11 п. 2 статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки позивача фактично позбавлено права відізвати свою згоду на обробку персональних даних.

Поряд з цим відповідно абзацу 5.11 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних», згідно яких особа має право пред`являти вмотивовану вимогу із запереч шям протій обробки своїх персональних та відкликати згоду на обробку персональних даних.

Відсутність у кредитному договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, є порушенням закону та підставою для визнання не дійсними умов Заяви про надання споживчого кредиту, що є складовою Кредитного договору, про те що дозвіл збір, зберігання, використання та поширенні, передачу інформації про позичальника є безумовною та надана на невизначений строк.

У зв`язку з чим, просив визнати недійсним повністю Заяву-Договір №0039691 від 12.09.2019 із його складовими укладений між позивачем та Акціонерного товариства «РВС Банк».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, надав до матеріалів справи заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити та розгляд даної справи проводити у заочному порядку.

Представник відповідача Акціонерного товариства «РВС Банк»у судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 12.09.2019 ОСОБА_1 підписав Заяву-Договір № 0039691 про надання банківської послуги (платіжну карта Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Споживчий кредит надано, шляхом перерахунку на Картковий рахунок НОМЕР_1,за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 51 282,05 грн., строком на 24 місяців зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування грошовими коштами, що становить 18 % річних від залишкової суми кредиту, разовою комісією при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячною комісією за супроводження кредиту 3 % від суми наданого кредит.

Тобто, позивач підписавши Заяву-Договір акцептував публічну пропозицію Банку щодо укладення договору (оферту) та уклав таким чином з АТ «РВС БАНК» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у Заяві-Договорі, Публічній пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Тарифах Банку, що розміщені на сайті Банку.

Позивач визнати недійсним повністю Заяву-Договір №0039691 від 12.09.2019 із його складовими укладений між позивачем та Акціонерного товариства «РВС Банк».

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Як вбачається з п. 1.10. Публічної пропозиції, ця Публічна пропозиція, Тарифи Банку, а також оформлена клієнтом Заява-Договір з відповідними додатками до них є єдиним документом - Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Пунктом 1.1. Публічної пропозиції, Тарифи встановлюються Банком та розміщуються на веб-сторінці АТ «РВС БАНК» в мережі інтернет за електронною адресою: https://rwsbank.com.ua.

Згідно п. 1.7. Публічної пропозиції, укладенням Договору є акцептування цієї Публічної пропозиції (приєднання до Договору), що здійснюється клієнтом, який підписав Заяву-Договір у місцях надання Банком послуг відповідно ст. 634 Цивільного кодексу України. Приєднання клієнтів до Публічної пропозиції відбувається в цілому, клієнт не Може запропонувати свої умови Договору.

Таким чином, договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладений з ОСОБА_1 , оформлений належним чином, та складається з Публічної пропозиції, Тарифів Банку та Заяви-договору № 0039691 від 12.09.2019.

Станом на дату укладення Договору, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» діяла в наступній редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6, 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавием споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з ч. 3 цієї статті.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у ч. 2 цієї статті, має містити відомості про: найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).

Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися)

Кредитодавеиь до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача падає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до ч. ч. 2 та 3 цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача. зокрема у разі невиконання ним зобов 'язань за таким договором.

Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Паспорт споживчого кредитування, що долучений до матеріалів справи, містить відомості, що надаються кредитодавцем споживачу до укладення Договору.

Судом встановлено, що своїм підписом ОСОБА_1 письмово підтвердив, по-перше, отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надану, виходячи з обраних умов кредитування, по-друге, отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано Договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної ситуації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за Договором.

Дата надання та відповідно отримання вищезазначеної інформації та пояснень -12.09.2019.

Таким чином, відповідно до умов ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», паспорт споживчого кредитування підтверджує надання працівниками Банку ОСОБА_1 інформації про умови кредитування до укладення Договору та, крім того, відповідно до ч. 10 даної статті - надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді.

Позивач посилається на той факт, що текст договору дуже дрібний, у зв`язку з чим він не міг його прочитати.

Частиною 7 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, викладається шрифтом одного розміру і типу та в одному форматі друку. За бажанням споживача зазначена інформація може бути надана йому на належному йому електронному носії інформації або електронною поштою. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем такої інформації, у тому числі шляхом її друкування шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону тощо.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону. Таким чином, закон не встановлює вимог до розміру шрифту Договору.

Позивач вважає, що Банком порушено ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - «Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.».

Проте, станом на дату укладення Договору, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» діяла в наступній редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Тобто, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» була виключена.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, що діяла станом на дату укладення Договору, у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, загальний розмір наданого кредиту; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом.

Загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит.

Відповідно до Договору, загальний розмір кредиту: 5 1 282,05 грн. - сума кредиту.

Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до Договору, загальні витрати за кредитом: 10 352,40 грн. - проценти за користування кредитом; 1 282,05 грн. - комісія за надання кредиту; 36 923,04 грн. - розрахунково-касове обслуговування.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються.зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Вищезазначеними положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено вичерпний перелік платежів, які не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом, серед яких немає комісії за надання кредиту та розрахунково-касове обслуговування.

Частиною 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Посилання позивача на положення Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. затверджених Постановою Правління НБУ України № 168 від 10.05.2007, є не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дана Постанова втратила чинність 10.06.2017 на підставі Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління НБУ № 49 від 08.06.2017.

Додаток № 1, який є невід`ємною частиною Договору, містить Таблицю, форми встановленої Правилами. Таким чином, обчислення Банком загальної вартості кредиту для споживача, до складу якої входять загальні витрати за споживчим кредитом, здійснювалося відповідно до вимог Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління НБУ № 49 від 08.06.2017.

Крім того, ОСОБА_1 погодив спірний договір своїми діями, що підтверджується виписками по рахунку.

Під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.

У разі схвалення правочин своїми наступними діями, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання такого договору неукладеним або недійсним. (постанова Верховного Суду від 29.07.2020 у справа № 753/10779/16-ц).

Як вбачається з договору, клієнт дає згоду банку на збір, зберігання, використання та поширення, передачу інформації про нього, що визначена ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Зазначена згода є безумовною та наданою на невизначений строк.

Позивач посилається на те, що відсутність у Договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних є порушенням Закону України «Про захист персональних даних» та підставою для визнання недійсним Договору.

Відповідно до п.п. 5, 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних.

У Договорі відсутня заборона відкликати згоду на обробку персональних даних, тому аргументи позивача не є підставою для визнання Договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Крім того, ч.ч. 1, 2 та п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації.

Так судом встановленго, що умови договору були доведені позивачу у письмовій формі та містяться у тексті Заяви-Договору № 0039691 від 12.09.2019.

Позичальник з такими умовами був ознайомлений та погодився з ними, про що свідчить його особистий підпис у тексті оспорюваного Договору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження використання банком нечесної підприємницької практики чи наявності інших, передбачених чинним законодавством України підстав недійсності Договору, Позивачем не надано.

Позивач мав право скористатися своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.04.2019 року у справі № 305/1683/15-ц, від 26.06.2019 року у справі № 295/4305/16-ц, від 26.06.2019 року у справі № 752/4740/16-ц.

Таким чином з огляду на вищевикладені обставини, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РВС Банк» про визнання кредитного договору недійсним, визнання кредитного договору недійсним повністю.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в задоволенні позову позивача, який звільнений від сплати судового збору, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 133, 141, 200, 206, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РВС Банк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд

Суддя: