Справа № 760/6089/21
Провадження № 2-з/760/229/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Усатової І.А.

за участю секретаря Омелько Г.Т

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою і просить забезпечити позов до подачі ним позовної заяви шляхом накладення арешту на: квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення.

Приблизно у жовтні 2014 року він підписав довіреність, якою повинен був уповноважити ОСОБА_3 на реєстрацію права власності на належну йому квартиру у новому реєстрі реєстраційної служби.

На сьогоднішній день стало відомо, що довіреність ним підписана на дарування квартири та вона вже переоформлена на іншу особу ОСОБА_4 .

Зазначив, що для встановлення стану позивача та чи міг він усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 звернувся до ДУ "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України" для складання висновку судово-психіатричної експертизи.

30.05.2019 року дана експертиза була проведена, та експертизою було чітко встановлено, що:

ОСОБА_1 страждав під час підписання довіреності 20.10.2014р на органічне ураження головного мозку ( внаслідок гіпертонічної хвороби, гострих порушень мозкового кровообігу) із слабоумством та депресивним розладом.

За своїм психічним станом ОСОБА_1 не міг під час підписання довіреності 20.10.2014р. усвідомлювати свої дії та керувати ними.

- У ОСОБА_1 спостерігаються наступні психологічні особливості: торпідність, ригідність, докладність, конкретність мислення, підвищена виснажливість психічних процесів, лабільність емоцій та виражене інтелектуально-мнестичне зниження, а також імпульсивність в прийнятті рішень, безпосередність поведінки, схильність переносити свій минулий досвід на вирішення сьогоденних проблем, зниження здатності до навчання нового та адаптації в нових ситуаціях, виражене зниженням здатності до прогнозування віддалених наслідків своїх дій, що є проявом виявленого у нього психічного розладу - органічного ураження головного мозку (ГХ, ГПМК 2013 р.) із слабоумством

- У досліджуваний період у ОСОБА_1 на фоні негативних психогенних факторів (смерті дружини) спостерігалася декомпенсація наявного в нього психічного розладу (органічного ураження головного мозку судинного ґенезу) у вигляді інтелектуально-мнестичного зниження та вираженої депресивної симптоматики, які суттєво вплинула на його психічну діяльність і поведінку та позбавили здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

- ОСОБА_1 за своїм психічним станом не був здатний повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями в період підписання довіреності 20.10.2014р.

Зазначив, що обґрунтовано відомо, що на момент вчинення правочину ОСОБА_1 не міг керувати значеннями своїх дій, що є підставою для звернення до суду із позовом про визнання довіреності та договору дарування недійсними.

Пояснив, що враховуючи, що ОСОБА_4 , свідомо заволоділа квартирою позивача шахрайським шляхом, є всі обгрунтовані підстави вважати, що вона реалізує її у будь-який момент, що зробить неможливим повернення майна літньої людини, порушенням її прав та зробить неможливим виконання рішення суду.

Зазначив, що має намір протягом 10 днів звернутися до суду з позовом про визнання довіреності та договору дарування недійсними.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Вивчивши матеріали додані до заяви, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Територіальна юрисдикція (підсудність) справ визначена параграфом 3 глави 2 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, з урахуванням приведеного аналізу та вимог ч.1ст. 30, п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява підлягає розгляду Солом`янським районним судом м. Києва.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові №752/6255/18 від 21 листопада 2018 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мають бути надані докази необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням цього, предмету майбутнього спору сторін, суддя приходить до висновку про задоволення заяви про накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Ухвала суду щодо накладення арешту на майно за своєю суттю є обмеженням, встановленим для відповідача, вільно розпоряджатися нерухомим майном.

Виходячи з цього, суд вважає, що накладення арешту на спірну квартиру, відповідає елементам співмірності, як того вимагає ч.3 ст. 150 ЦПК України та вище приведена постанова Пленуму Верховного Суду України, а також меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: І.А. Усатова