ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/3258/19
номер провадження 4-с/695/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря Біліченко С.В.

представника скаржника-адвоката Орла С.І.,

скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. по виконавчому провадженні №62350717, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. по виконавчому провадженні №62350717.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця Зеленюк О.В. знаходиться виконавче провадження №62350717 з примусового виконання виконавчого листа, який виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області по справі №695/3258/19, за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку скаржника, який відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Золотоноша р/р ЄДРПОУ НОМЕР_1 ІВАN ( НОМЕР_2 ).

Скаржник наполягає, що на вказаний рахунок перераховуються пенсійні виплати ГУ ПФ України в Черкаській області, а саме соціальна допомога на неповнолітнього сина ОСОБА_2 , для якого вказані кошти є єдиним джерелом доходу. Дізнавшись про арешт вказаного рахунку скаржник звернулась до державного виконавця із відповідною вимогою про скасування такого арешту, однак державний виконавець не вчинила жодних дій на його розблокування чим позбавила можливості як скаржника так і її неповнолітнього сина користуватися вказаними коштами.

За таких обставин скаржник звернулася до суду із вказаною скаргою та просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) по виконавчому провадженню №62350717, що полягають у незаконному накладенні арешту на вказаний рахунок та скасувати постанову державного виконавця від 03 вересня 2020 року, про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку, який відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» м, Золотоноша р/р ЄДРПОУ НОМЕР_1 ІВАN ( НОМЕР_2 ).

Державний виконавець Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. направила до суду заперечення, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки вказана вище постанова про арешт коштів боржника винесена в рамках виконання судового рішення на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження». Постановою зазначалося про необхідність накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. А банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Повідомлень від банка не надходили. Таким чином арешт вказаного рахунку є правомірним.

У судовому засіданні скаржник та її представник, адвокат Орел С.І. на задоволенні вказаної вище скарги наполягали у повному обсязі зазначаючи при цьому, що на вказаний рахунок перераховується соціальна допомога на неповнолітнього сина скаржниці, ОСОБА_3 , а державний виконавець маючи право на отримання від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність рахунків не скористався відповідним правом, не здійснив перевірку майнового стану боржника та незаконно наклав арешт на картковий рахунок, який використовується скаржником виключно для отримання відповідної соціальної допомоги, а при отриманні від скаржниці відповідної інформації не перевірив джерело надходження таких коштів та арешту з даного рахунку не зняв.

У судове засідання державний виконавець не з`явилася, однак у своєму відзиві на вказану скаргу просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши вказану скаргу та матеріали справи, заслухавши доводи скаржника та її представника, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Зеленюк О.В. знаходиться виконавче провадження №62350717, з примусового виконання виконавчого листа, який виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області по справі №695/3258/19.

У рамках виконання вказаного судового рішення державним виконавцем 03.08.2020 року, у виконавчому провадженні №62350717 було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження мас право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»).

Статтею 56 вказаного закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні. Водночас згідно з абзацом другим частини другої статті 48 Закону №1404-VIII, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 68 Закону №1404-VIII визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

При цьому з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії (ст. 70 Закону №1404-VIII).

Крім того, статтею 73 Закону №1404-VIII визначені види виплат стягнення, на які не може бути звернено. Так п. 10 ч. 1 ст. 73 Закону №1404-VII чітко визначено, що не може бути звернено стягнення на допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунком 1 ч. 4 вказаної вище статті передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виходячи із вказаних вище норм чинного законодавства встановлено, що виконавець, виконуючи рішення суду, може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку; на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що с підставою для зняття виконавцем арешту із них коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону.

Відомостей про повідомлення державного виконавця банком про спеціальний статус вказаного рахунку матеріали справи не містять.

Водночас, суд зауважує, що оскаржуваною постановою державного виконавця від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні ВП №62350717 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Таким чином вбачається, що вказана постанова державного виконавця стосується не конкретно даного рахунку, а всіх рахунків боржника.

Вказане вище свідчить, що державний виконавець звертаючи стягнення на вказані грошові кошти боржника діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та з метою виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а тому такі дії не можуть бути визнанні судом неправомірними.

Разом із тим суд враховує, що згідно з довідкою, що видана АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 18.03.2021 року за № ВЧК 7/30-26 ОСОБА_1 12.03.2020 року відкрито пенсійний (соціальний) картковий рахунок фізичної особи та до вказаного рахунку випущено платіжну картку.

При цьому, відповідно до повідомлення Відділу з питань перерахунку пенсій №6 Управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Черкаській області від 09.07.2020 року, яке додано самим державним виконавцем до відзиву на вказану скаргу ОСОБА_4 , постанова ВДВС по ВП №62350717 була повернута без виконання, при цьому зазначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника, одержувачем якої є ОСОБА_1 , призначена неповнолітньому ОСОБА_2 , а тому немає підстав для утримання з її пенсії.

Характер вказаного рахунку та його призначення, а саме отримання відповідної пенсії стверджується також випискою по рахунку та історією по картковому рахунку, які додані скаржником.

Суд враховує, що статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Отже виконуючи свої обов`язки виконавець наклав арешт також на кошти, які призначені неповнолітньому ОСОБА_2 , чим обмежив його права на їх отримання та розпорядження, що є недопустимим.

При цьому суд враховує, що державний виконавець був повідомлений про отримання таких коштів ОСОБА_1 , однак проігнорував зазначену вище обставини.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Скаржник вказує, що вона повідомляла державного виконавця про вказані обставини, що в сукупності із вказаним вище повідомленням ГУПФУ в Черкаській області мало б бути враховано державним виконавцем, чого останній не зробив та не врахував вимоги ст.. 73 Закону №1404-VIII.

Крім того, слід врахувати, шо державний виконавець, стверджуючи про законність своїх дій щодо арешту соціального рахунку боржника, в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не довів, які дії ним вчинялися для перевірки майнового стану боржника та чи наявне будь-яке інше майно чи доходи у ОСОБА_1 , за рахунок якого можна було б погасити заборгованість.

Отже такими діями державного виконавця, які полягають у передчасному винесенні постанови про накладення арешту на всі без виключення грошові кошти, без виявлення конкретних рахунків боржника, їх призначення, призвело до обмеження заявника розпоряджатись соціальними виплатами, які призначаються для неповнолітнього ОСОБА_2 , а тому порушують права останнього.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7. 22. 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, шо включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Верховний Суд в постанові від 14.03.2018 року у справі № 682/690/16-ц зазначив, що кошти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, чи є власністю дитини, однак ці грошові кошти мають цільове призначення виключно в інтересах дитини, тому на них не може бути звернено стягнення.

Таким чином суд приходить до переконання, що наявність вказаного арешту на зазначений вище рахунок порушує права не тільки скаржника, але і неповнолітнього ОСОБА_2 , що порушує їх право на соціальний захист.

Так відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що доводи скарги частково знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому скарга в частині скасування арешту на спеціальний рахунок боржника підлягає до задоволення.

Разом із тим накладення арешту на інші рахунки боржника є однією з функцій державного виконавця спрямовані на примусове виконання рішення суду та забезпечення його виконання, що також прямо встановлено законом, а тому накладення арештів на рахунки боржника державним виконавцем не може бути визнано судом неправомірним.

За таких обставин вказана скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.,ст. 447, 448, 449, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. по виконавчому провадженні №62350717 задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк Олени Володимирівни від 03 вересня 2020 року винесену нею у виконавчому провадженні №62350717 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Золотоноша р/р ЄДРПОУ НОМЕР_1 IBAN ( НОМЕР_3 ), що належить ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання повного тексту.

Суддя : Середа Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний головуючим 26 березня 2021 року.