РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/634/19

02 серпня 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

представника позивача - Гаврилюка С.В.

відповідача - не з`явився

представника відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/634/19 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» (м.Київ вул.Автозаводська 54/19) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04.12.2013 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 10769,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2013 року становить 86078,78 грн. та у відшкодування судових витрат 860,79 грн., а в загальному 86939,57 грн. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до примусового виконання у Костопільський відділ ДВС, однак станом на 05.03.2019 року стягнуту за рішенням суду заборгованість відповідачем не сплачено. У зв`язку з цим позивачем проведено нарахування на суму боргу інфляційних витрат за період з лютого 2016 року по січень 2019 року в сумі 34431,51 грн., три відсотки річних за період з 01.02.2016 року по 31.01.2019 року в сумі 7747,09 грн. та нараховано пеню за період з 10.02.2018 року по 21.02.2019 року у розмірі 5246,90 доларів США, що за курсом НБУ становить 142125,64 грн. Просить стягнути з відповідача вказані суми та судові витрати по справі.

Відповідачем подано відзив на позов, який мотивований тим, що після ухвалення Костопільським районним судом Рівненської області 04.12.2013 рішення у справі №564/1185/13-ц про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором позивач у січні 2018 року знову звертався до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих відсотках та пені за невиконання зобов`язань за кредитним договором, проте суд відмовив банку у задоволенні позову. Незважаючи на це позивач втретє звертається з таким позовом. Вказує, що позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором, а відтак вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі і тому припинилось право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом та інші санкції, що передбачені договором. Також заперечує право позивача на стягнення інфляційних та трьох відсотків річних, нарахованих згідно ст.625 ЦК України, оскільки їх нарахування можливе лише щодо національної валюти, тоді як кредит надавався у доларах США. Просить відмовити у задоволенні позову.

Також відповідачем подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог позовної заяви АТ «Універсал Банк». Заява мотивована тим, що оскільки рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04.12.2013 року у справі №564/1185/13-ц, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором набрало законної сили, то після 16.12.2013 починається періоду прострочення виконання рішення суду, на що розповсюджується загальний строк позовної давності. Позовна заява АТ «Універсал Банк» подана до суду 06.03.2019, тобто з пропуском строку позовної давності. Відтак, вимоги позивача про стягнення 34431,51 грн. інфляційних втрат та 7747,09 грн. трьох відсотків річних не підлягають до задоволення у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що оскільки заборгованість не сплачена, то банком проведено нарахування інфляційних, трьох відсотків річних та пеню. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази встановив наступне.

Так 29.05.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №07-260-КФ-2007 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 15000 доларів США з датою погашення 28.05.2018 року.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04.12.2013 року у справі № 564/1185/13-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вирішено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №07-260-КФ-2007 від 28.05.2007 року в загальній сумі 10769,27 доларів США, що за курсом станом НБУ станом на 13.03.2013 року становить 86078,78 грн. та у відшкодування судових витрат 860,79 грн., а в загальному 86939,57 грн.

Правонаступником відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» є акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується Статутом акціонерного товариства «Універсал Банк», викладеним в новій редакції та затвердженій позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ «Універсал Банк», протокол №2-2018 від 31.10.2018 року, погодженим Національним банком України 20.12.2018 року.

Відповідно до листа Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 03.03.2019 року №3370, у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №51010970 відкрите 05.05.2016 року на підставі виконавчого листа №564/1185/13-ц виданого 07.07.2014 року Костопільським районним судом Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 86939,57 грн., яка станом 05.03.2019 року не сплачена та перебуває на примусовому виконанні.

Також позивачем проведено нарахування пені та відсотків за згідно кредитного договору за період з 10.02.2018 по 10.02.2019. відповідно до розрахунку розмір нарахованих відсотків становить 6650,75 доларів США, розмір нарахованої пені - 5246,90 доларів США.

Крім того, позивачем нараховано інфляційні у розмірі 34431,51 грн. та три проценти річних у розмірі 7747,09 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Так відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, у пунктах 91-93 Постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, пред`явивши у 2013 році до відповідача позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором і отримавши відповідне рішення суду про задоволення позову, у позивача припинилось право на нарахування передбачених договором відсотків та пені, оскільки таке нарахування і стягнення суперечить вимогам ст.61 Конституції України.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка міститься у постанові від 06 лютого 2019 року у справі N175/4753/15-ц, провадження N 61-8449св18.

Відтак, позовна вимога АТ «Універсал Банк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені за період з 10.02.2018 року по 21.02.2019 року у розмірі 5246,90 доларів США до задоволення не підлягає, оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах закону.

Що стосується позовної вимоги про стягнення інфляційних витрат, то суд враховує наступне.

Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Відтак, не допускається нарахування втрат від інфляції на зобов`язання, яке виражене в іноземній валюті.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі N 6-284цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі N 296/10217/15-ц (провадження N14-727цс19) і такого висновку притримується Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі N130/2604/18 (провадження N61-19817св19).

Враховуючи викладене, позовна вимога АТ «Універсал Банк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 34431,50 грн. нарахованих за період з лютого 2016 року по січень 2019 року до задоволення не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача 7747,09 грн. трьох відсотків річних, то право на стягнення вказаної санкції з боржника який прострочив виконання грошового зобов`язання передбачене ст.625 ЦК України, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Більше того, зі змісту позовних вимог вбачається, що три відсотки річних нараховані у національній валюті на грошове зобов`язання, зазначене у рішення суду та виконавчому документі у національній валюті.

Оскільки дія кредитного договору припинена і відповідач не виконує рішення суду про стягнення коштів, то суд дійшов переконливого висновку, що вказана позовна вимога є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

При цьому суд не приймає до уваги доводів позивача про пропуск строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення 34431,51 грн. інфляційних втрат та 7747,09 грн. трьох відсотків річних виходячи з наступного.

Так згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Оскільки позовна вимога про стягнення інфляційних не підлягає до задоволення у зв`язку із необґрунтованістю, а три відсотки річних нараховано за три роки - з 01.02.2016 по 31.01.2019, що передували зверненню до суду, тобто в межах строку позовної давності, то суд дійшов переконливого висновку, що відсутні підстави застосовувати до вказаних вимог положення щодо строку позовної давності.

Відтак, позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2746,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1780/2 від 01.03.2019.

Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрат на судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 109,86 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 141, 211, 258, 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» (м.Київ вул.Автозаводська 54/19) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (м.Київ вул.Автозаводська 54/19, ) 7747,09 грн - три проценти річних за прострочення виконання грошових зобов`язань.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (м.Київ вул.Автозаводська 54/19, ) 109,86 грн витрат на судовий збір за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 03.08.2021.

СуддяВ. В. Левчук