Справа № 172/66/21
Провадження № 2/172/188/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2021 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною власністю, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11.09.2003 року нею у ОСОБА_2 був придбаний житловий будинок загальною площею 25.2 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 . Однак вказаний правочин був укладений між ними шляхом складання розписки про отримання ОСОБА_2 грошових коштів за продаж будинку. У вказаному будинку вона проживає з 2003 року, і вважає, що вона добросовісно заволоділа нерухомим майном, на законних підставах вселилася до будинку, продовжує відкрито і безперервно ним володіти, сплачує за всі спожиті комунальні послуги, утримує будинок. ОСОБА_2 померла у 2015 році, але її майно успадковане не було, її діти проживають за межами України, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса чи про витребування у неї самої майна вони не звертались. Просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 01.02.2021 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримує позовні вимоги, згодна на заочний розгляд справи.

Представник відповідача Лащенко В.А. надав суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, у задоволенні позову просить відмовити у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до такого.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купила житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

З технічного паспорту на житловий будинок за вищевказаною адресою видно, що ОСОБА_2 є одноосібним власником будинку.

Згідно з розпискою ОСОБА_2 отримала гроші від ОСОБА_1 за проданий будинок по АДРЕСА_1 за 1500,00 грн.

Позивачка ОСОБА_1 проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою селищної ради та сплачувала кошти за використаний за даною адресою природній газ, що підтверджується квитанціями.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У постанові від 20 червня 2018 року № 172/318/16-ц Верховний Суд висловив правову позицію про те, що враховуючи зміст вимог статті 344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Судом встановлено, що позивачу на момент подання позову достеменно відомо про те, що власником спірного житлового будинку була померла ОСОБА_2 , яка за життя продала належний їй житловий будинок ОСОБА_1 на підставі письмової розписки, у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу нерухомого майна не укладався та нотаріально не посвідчувався.

Крім того, позивачем надано клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для підтвердження факту її проживання у житловому будинку з 2003 року, однак суд зазначає, що факт проживання ОСОБА_1 у житловому будинку підтверджено письмовими доказами, наданими позивачем і показання свідків не стосуються обставин, які підлягають з`ясуванню у даній справі.

Таким чином, позивач не є добросовісним набувачем в розумінні ст. 344 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем на спірне майно за набувальною давністю.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною власністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк