Провадження № 2/522/869/21
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Кузнецової В.В.
за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики та штрафних санкцій,-
24.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та просить стягнути з відповідача суму позики за договором від 15.11.2017 року у розмірі 8 433 грн 48 коп., суму позики за договором від 16.11.2017 року у розмірі 145 449 грн. 42 коп, суму пені за прострочення повернення позики за Договором від 16.11.2017 року за період з 15.09.2020 року по 16.11.2020 року у розмірі 45 816 грн 75 коп, а разом 199 699 грн 65 коп.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.11.2017 року він передав ОСОБА_2 у власність грошові кошти у сумі 8 000 грн, та 16.11.2017 року він передав у власність відповідачу 10 000 дол. США, які ОСОБА_3 повинен був повернути до 16.02.2018 року включно, але останній не виконав свій обов`язок щодо повернення боргу, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом про відновлення порушених прав.
Ухвалою суду від 07.12.2020 року було відкрите провадження по даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 25.01.2021 року.
25.01.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки судове засідання відкладене на 03.03.2021 року.
03.03.2021 року у зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладене на 30.03.2021 року.
Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, та просила позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.11.2017 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 8 000 грн., що на день отримання позики становило 300 дол. США, що підтверджується розпискою наданою ОСОБА_2 , згідно якої останній зобов`язується повернути грошові кошти на вимогу ОСОБА_1 направлену за місцем реєстрації.

Видана ОСОБА_2 розписка підтверджує укладання між останнім та ОСОБА_1 договору позики, за яким відповідачем отримано грошову суму 8 000 грн., еквівалентну 300 доларів США із зобов`язанням повернути зазначену суму грошових коштів.

11.11.2020 року ОСОБА_1 було направлену ОСОБА_4 , на адресу зазначену у розписці від 15.11.2017 року, письмову вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 8 433,48 грн, що на день складання вимоги становило 300 дол.США (2811,16 за 100 дол. США).

Однак, грошові кошти відповідачем, як зазначає позивач, повернуті не були.

Крім того, 16.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики.

Згідно п. 1 вказаного договору ОСОБА_1 передає ОСОБА_2 у власність грошові кошти в гривнях частинами, які еквівалентні доларам США на день отримання коштів, але не більше гривневого еквівалента 10 000,00 дол. США., а ОСОБА_2 видає ОСОБА_1 розписку про отримання кожної частини грошових коштів та зобов`язується повернути їх в строк та на умовах, визначених цим договором або розпискою. Повернення позики здійснюється в гривнях в сумі, яка еквівалентна доларам США на день повернення.

Так, на підтвердження одержання відповідачем від позивача грошових коштів ОСОБА_2 надав ОСОБА_5 відповідні розписки про наступне:

-16.11.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти (частину позики) в сумі 16 000 грн., що на день отримання частини позики становило 600 дол. США;

-01.12.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти (частину позики) в сумі 100 000 грн., що на день отримання частини позики становило, 3 750 дол. США;

-14.12.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти (частину позики) в сумі 22 248 грн., що на день отримання частини позики становило 824 дол. США.

Таким чином, загальна сума отриманих ОСОБА_4 грошових коштів за договором від 16.11.2017 року становить 138 248,00 грн, що на час їх отримання було еквівалентно 5 174 дол. США.

Відповідно до пункту 5 договору від 16.11.2017 року ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику через три місяці, до 16.02.2018 року.

Зобов`язання відповідачем не були виконані.

Позивачем своєчасно та, належним чином виконано покладені на нього договором обов`язки щодо передання грошових коштів, що підтверджується підписом відповідача.

Після спливу строку повернення грошових коштів, встановленого за домовленістю сторін умовами договору, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав.

29.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із вимогою про повернення суми позики та штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання по договору.

Проте вимога відповідачем була проігнорована, зобов`язання за Договором не виконані, грошові кошти не повернуті.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорами позики (розпискою), відповідачем не було повернуто борг, в строк після пред`явлення вимоги про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості за договором позики (розписки), складений позивачем та перевірений судом в судовому засіданні.

Так, згідно договору позики від 15.11.2017 року у ОСОБА_2 наявний борг перед ОСОБА_1 , який складає 8 433,48 грн., а згідно договору позики від 16.11.2017 року борг у розмірі 145 449,42 грн., а разом 153 882,90 грн, що є еквівалентом 5 474 дол. США (2811,16 грн. за 100 дол.США).

Відповідно до ч. 2 п. 6 Договору від 16.11.2017 року, у разі прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню у розмірі 0,5% від неповернутої суми позики за кожен день прострочення.

Позивачем обрано період нарахування пені на підставі невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором позики від 16.11.2017 року з 15 вересня 2020 року по 16 листопада 2020 року, що становить 63 календарних дні прострочення.

Таким чином, сума пені за договором від 16.11.2017 року складає 45 816,75 грн. (145449,42 грн. х 0,5 % = 727,25 грн. (сума пені за один день прострочення) х 63 дні прострочення).

Таким чином загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 199 699,65 грн (8433,48 грн.+145449,42грн+45816,75грн).

Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач, станом на день розгляду справи, свої зобов`язання за договорами позики, в обумовлений сторонами термін, не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 199 699,65 грн.

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сумарна сума заборгованості, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача, за прострочення виконання зобов`язання, становить 199 699,65 грн.

Зазначена сума заборгованості не спростована належними та допустимими доказами, а тому з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу.

Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст. 526 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином позовні вимоги знаходять своє підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до змісту вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1997 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення суми позики та штрафних санкцій - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму позики за договором від 15.11.2017 року у розмірі 8 433 (вісім тисяч чотириста тридцять три) грн 48 коп., суму позики за договором від 16.11.2017 року у розмірі 145 449 (сто сорок п`ять тисяч чотириста сорок дев`ять) грн. 42 коп, суму пені за прострочення повернення позики за Договором від 16.11.2017 року за період з 15.09.2020 року по 16.11.2020 року у розмірі 45 816 (сорок п`ять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 75 коп, а разом 199 699 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1997 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 31 березня 2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова