Ухвала

28 липня 2021 року
місто Київ

справа № 490/1021/19
провадження № 61-6841ск21

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступником якого є Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про відшкодування майнової та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки 23 квітня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в частині вимог до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2021 року касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у цій справі визнано неподаною та повернуто.
Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки 13 липня 2021 року повторно із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в частині вимог до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відмовити.
Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
І. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 14 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених

пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник визначив те, що:
- (1) порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права;
- (2) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Верховний Суд визнає наведену заявником другу підставу касаційного оскарження такою, що не відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України. Відповідно до змісту оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій застосовувалися правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах, проте щодо зазначених прикладів заявником не наведено заперечень у касаційній скарзі.
Також заявником не зазначено інших підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанції, які мають відповідати вимогам частини другої статті 389 ЦПК України.
Отже, заявнику необхідно подати виправлену редакцію касаційної скарги, в якій уточнити підстави касаційного оскарження рішення суду першої та апеляційної інстанцій, що мають бути викладені відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України.
ІІ. На порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ на підтвердження сплати судового збору.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.
Відповідно до змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 у січні 2019 року звернувся до суду з позовом про:

стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 інфляційних втрат у розмірі 39 925, 00 грн, 3 % річних у розмірі 7 539, 00 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 240 125, 00 грн;

стягнення з Міністерства оброни України інфляційних втрат у розмірі 31 813, 00 грн, 3 % річних у розмірі 9 444, 00 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 240 125, 00 грн.
Отже, ціна позову в частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 287 589, 00 грн.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилом статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2019 року 1 921 грн.
Враховуючи наведені положення Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», ціну позову, сума судового збору за подання такого позову у 2019 році щодо вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 становила 2 876, 00 грн, а за подання касаційної скарги становить 5 752, 00 грн.
У додатку до касаційної скарги зазначено, що додано копію платіжного доручення про сплату судового збору, проте до касаційної скарги заявником долучено копію платіжного доручення від 16 червня 2021 року № 995, яким здійснено зарахування на рахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі 52 464, 00 грн, тобто відсутні докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги.
За наведених обставини заявнику необхідно подати докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 5 752, 00 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Суд роз`яснює, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступником якого є Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про відшкодування майнової та моральної шкоди, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний