Провадження № 2/752/1668/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

встановив:

24.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що їй належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . На житловій площі зазначеної квартири зареєстровано проживання відповідача ОСОБА_2 , котрий є її сином. У спірній квартирі відповідач не проживає з 2014 року, його місце проживання їй невідоме, будь-які зв`язки вони не підтримують. Наявність реєстрації відповідача у належному їй житловому приміщенні, похзбавляє її можливості здійснювати право користування та розпоряджання ним у повному обсязі. Більше того відповідач має велику кількість непогашених боргових зобов`язань перед кредитними установами, претензії яких надсилаються на її адресу, що створює для неї суттєві незручності. Будь-яких перешкод у проживанні відповідачу в спірній квартирі не чинила. Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним їй на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_2 .

Провадження у справі відкрито 02 квітня 2021 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у підготовче засідання не з`явилися. Позивачка звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, треті особи про причини неявки не повідомили.

Відповідач ОСОБА_2 заявив про визнання заявленого ОСОБА_1 до нього позову, просив розглянути справу у підготовчому засіданні. Повідомив суду, що він тривалий період часу проживав за кордоном, наразі також веде такий спосіб життя, що не перебуває у спірній квартирі, не користується житловим приміщенням, а тому незаперечує щодо визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_2 .

Відповідно до правил частини 3 статті 200 ЦПК України з огляду на заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання позову ОСОБА_1 щодо визнання його втратившим право користування житловим приміщенням суд визнав за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи №62504138 від 31.05.2021 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2 (а.с.16).

За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка стверджувала, що відповідач на житловій площі належної їй на праві приватної власності непроживає з 2014 року, витрат по утриманню житлового приміщення не несе.

Відповідач ОСОБА_2 визнав заявлені позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування належним позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.4,6,23,27,49,76,141,259,263,288 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_2 , шляхом зняття з реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк