Справа № 185/4607/20
Провадження № 2/185/325/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору страхування, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору страхування, в якій просила визнати недійсними кредитний договір та договір страхування № Z62.21654.003737502, укладені 07 березня 2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та Акціонерним товариством «Ідея Банк»,; стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 07 березня 2018 року між нею та АТ «Ідея Банк» було укладено договір кредиту та страхування № Z62.21654.003737502, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 42 465,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позивач зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно умовами цього договору. Кредит видавався на 60 місяців зі сплатою річною змінюваною процентною ставкою у розмірі, що визнається як змінна частина ставки, збільшена на 5,50 %. Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку стала 9,5 %, що разом з маржою Банку склало процентну ставку в розмірі 15 %. Зазначає, що в оспорюваних договорах відсутня інформація про погодження між сторонами використання факсимільного підпису та факсимільної печатки при укладенні даних договорів. Зазначене свідчить про недійсність оспорюваних договорів, а надання вказаних фінансових послуг на підставі недійсного кредитного договору є порушенням прав споживача, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача, в порядку ст. 178 ЦПК України, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно 07 березня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z62.21654.003737502, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 42 465,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами, передбаченими вказаним договором. Підписаною заявою про акцепт публічної оферти на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку від 16 вересня 2015 року, яка розміщена га сайті Банку за електронною адресою: www.ideabank.ua на умовах, запропонованих Банком, позивач підтвердила свою згоду на їх використання при укладенні оспорюваних договорів. Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно завищений та не спів мірний зі складністю справи, а тому відповідач заперечує щодо їх розміру.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву, просив розгляд справи проводити за його відсутності та відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.03.2018 року ОСОБА_2 було підписано заяву № Z62.21654.003737502 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, згідно якої позивач виявив бажання акцептувати публічну оферту Банку на укладання Договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку від 16 вересня 2015 року, розміщеної на сайті ПАТ «Ідея Банк», на умовах, запропонованих Банком.

07 березня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є АТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z62.21654.003737502, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 42 465,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 60 місяців та банк надає кредит у день його підписання і датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника.

Відповідно до пункту 1.13 кредитного договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні в рамках пакету послуг «2620_Стартовий_ПР», що обслуговується в умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Згідно з пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5, 5% (Маржу банку) та станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку, становить 9,5%, що разом з Маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%.

Відповідно до пункту 1.10 кредитного договору за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе:

- надання інформації по рахунку позичальника, з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

- надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;

- опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Пункт 6 кредитного договору містить графік щомісячних платежів за кредитним договором.

Згідно з пунктом 5.1 кредитного договору № Z62.21654.003737502 від 07 березня 2018 року Банк перед укладенням кредитного договору повідомив позичальнику в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація позичальнику відома та зрозуміла, позичальник ознайомився з тарифами банку і згоден з ними, належний позичальнику примірник оригіналу даного договору позичальнику вручено банком при підписанні даного договору, умови даного договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

Згідно з п.п. 5.14. Кредитного договору цей договір складений у двох оригінальних примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу.

На підставі заяви ОСОБА_1 між нею та страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» 07.03.2018 року укладено договір добровільного страхування життя № Z62.21654.003737502, вказана заява, підписана ОСОБА_1 та прийнята уповноваженою особою страховика - страховим агентом.

Відповідно до умов вказаного договору застрахованою особою за цим Договором є ОСОБА_1 . Договір укладається строком на 12 (дванадцять) місяців. Страхова сума встановлюється у розмірі 36 926,09 грн. Розмір одноразового страхового тарифу визначається у відсотках від страхової суми і встановлюється у розмірі 15,00%. Розмір страхового внеску за Договором становить 5 538,91 грн.

Підписанням цього Договору Страхувальник/Застрахована особа підтверджує, досягнення згоди сторін з усіх істотних умов договору, є доказом його укладення, та такого факту, що з дати прийняття цієї заяви заявник та страховик набувають взаємних прав та обов`язків, визначених договором.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Тобто, для застосування факсимільного підпису для оформлення правочинів, необхідна письмова згода сторін, яка може виражатись, зокрема, в укладеній між сторонами письмовій угоді, в якій погоджується використання факсиміле і зразки справжнього та факсимільного підписів посадових осіб або представників сторін договору чи іншого документу. Саме таким способом закріплюється юридична сила факсиміле як особистого підпису і засвідчені ним документи вважатимуться укладеними відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи 07.03.2018 року ОСОБА_2 дійсно було підписано заяву № Z62.21654.003737502 про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, однак, у вказаній заяві відсутні зразки відповідного аналога власноручного підпису та відтиску печатки АТ «Ідея Банк».

Відповідач не висловив чітких аргументів і не навів жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надала свою письмову згоду на використання банком факсимільного відтворення підпису, як того вимагає положення ч. 3 статті 207 ЦК України.

Аналогічний спір з приводу використання факсимільного відтворення підпису розглядав Верховний Суд (постанова Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 752/10447/17-ц).

Отже, без такої згоди договори кредиту та страхування № Z62.21654.003737502 від 07.03.2018 року не можуть вважатися такими, що містять підписи обох сторін. Відтак, вимоги щодо письмової форми правочину не дотримані, тому договори кредиту та страхування № Z62.21654.003737502 від 07.03.2018 року є нікчемними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Стосовно судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд у своїй Постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц дійшов висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Еквіта» укладено договір про надання правничої допомоги від 19.06.2020 року за № 23/20.

Згідно Акту № О-53 від 06.07.2020 року про приймання виконаних робіт (наданих послуг) та рахунку-фактури № О-53 від 06.07.2020 року, позивачу ОСОБА_3 надана правнича допомога, а саме: зустріч, консультація клієнта, укладання угоди, ознайомлення з наданими клієнтом документами, визначення та погодження з клієнтом правової позиції та порядку дій; складання та оформлення у відповідності до чинного законодавства позовної заяви до АТ «Ідея Банк» про визнання договорів недійсними; компенсація витрат на поштове відправлення; компенсація витрат по сплаті судового збору; участь адвоката у судовому засіданні. Вартість послуг становить 9 146,80 грн.

На підтвердження понесення витрат на надання професійної правничої допомоги позивачем надано квитанції про сплату адвокату 4 410,80 грн. та 2 550,00 грн., а загалом 6 960,80 грн.

Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6 960,80 грн. та є обґрунтованими.

Разом з тим, розподіляючи витрати, які позивач понесла на професійну правничу допомогу, суд, враховуючи заперечення відповідача про врахування критерію реальності та співмірності, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи: договір про надання правничої допомоги № 23/20 від 19.06.2020 року, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Еквіта», розмір за надання правничої допомоги за видами правничої допомоги, опис послуг і вартість наданих послуг, Акту № О-53 від 06.07.2020 року про приймання виконаних робіт (наданих послуг) та рахунку-фактури № О-53 від 06.07.2020 року, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має окрім доведеності документально, відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, з урахуванням заперечення відповідача на заяву позивача щодо стягнення з відповідача понесених нею витрат на правничу допомогу, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 960,80 грн. є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, в сумі 1 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору страхування задовольнити частково.

Визнати недійсними кредитний договір та договір страхування № Z62.21654.003737502, укладені 07 березня 2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та Акціонерним товариством «Ідея Банк»,.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , понесені судові витрати по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, буд. 11, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 19390819.

Суддя В.М. Бондаренко