Ухвала

29 липня 2021 року

м. Київ

справа № 713/1206/18

провадження № 61-11594ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року у складі судді Пінкевич Н. С. та постанову Київського апеляційного суду

від 25 червня 2021 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Іванової І. В., Пікуль А. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості», про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості» (далі - АО «Ліга Справедливості»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» (далі - ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості»), про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивувала посилаючись на те, що між АО «Ліга Справедливості» та відповідачем ОСОБА_2 05 січня 2016 року укладений договір про надання адвокатських послуг № 05/01-16, за умовами якого АО «Ліга Справедливості» зобов`язувалося надати необхідні адвокатські послуги замовнику, а замовник ОСОБА_2 зобов`язувався виплатити гонорар за надання адвокатських послуг. 25 січня 2018 року між АО «Ліга Справедливості» та ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» укладений договір

№ 25-01-18/2767 про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання адвокатських послуг № 05/01-16. 20 квітня 2018 року вказане право вимоги було відступлено ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» на користь ОСОБА_1 . Предметом укладеного між нею та ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» договору відступлення права вимоги № 2767-02 є право вимоги за зобов`язаннями

ОСОБА_2 з виплати коштів відповідно до умов договору про надання адвокатських послуг № 05/01-16 від 05 січня 2016 року та додатку № 1 до договору, актів виконаних робіт на загальну суму 13 750,00 грн з правом нарахування усіх можливих штрафних санкцій.

20 квітня 2018 року між нею та ОСОБА_3 укладений договір поруки

№ 2761-02/20/04-18, за умовами якого останній поручався за виконання

ОСОБА_2 умов договору від 05 січня 2016 року № 05/01-16 в межах суми

1 000,00 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 умови договору не виконав, позивач просила стягнути з нього заборгованість в розмірі 44 683,13 грн, з яких: 13 750,00 грн основна заборгованість, 31 087,50 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 06 листопада 2017 року по 20 червня 2018 року,

845,63 грн - інфляційні втрати за період з листопада 2017 року по квітень

2018 року, а також стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 1 000,00 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2021 року, у якій вона просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 45 683,13 грн яка станом на 01 січня

2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (ухвала від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості», про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак