Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Мельник Ю.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська Страхова група», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

27.10.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Українська Страхова група» про стягнення матеріальної шкоди.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 27.05.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Yamaha МТ 09, що знаходився під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Honda Accord, що знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Страхувальником укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб з ПАТ «СК «Українська Страхова група» за Полісом № АМ-6507163 від 03.09.2018 року.

Відповідач листом від 07.07.2020 року повідомив позивача про те, що розмір матеріального збитку, завданий потерпілій особі, за його розрахунками становить 16 077,06 грн. 14.07.2020 року вказана сума була виплачена.

Разом з тим, позивач не погоджується з визначеним розміром збитків, які визначені відповідачем, оскільки: розмір фактичних збитків становив 44 412,07 грн., що підтверджується доказами, доданими до позовної заяви; за замовленням позивача проведено експертне авто-товарознавче дослідження, в ході якого судовий експерт встановив, що вартість матеріального збитку становить 38 522,75 грн. При цьому, вартість проведення самого експертного дослідження становила 3000 грн.

Відповідно до Полісу № АМ-6507163 від 03.09.2018 року ліміт суми страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн. Тобто матеріальні збитки у повному розмірі не відшкодовані. Загальний розмір недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди становить 28 335,01 грн. (44 412,07 - 16 077,06= 28 335,01).

У зв`язку з викладеним, просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду з урахуванням та витрат на експертне дослідження у розмірі 31 335,01 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 .

В ухвалах сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

14.12.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що пред`явлення особою вимоги про страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так, згідно даних документів, що були долучені до позову на підтвердження понесених ним витрат на ремонтно-відновлювальні роботи (14 295 грн.) та придбання запасних частин для ремонту (30 117,07 грн. ) та Висновку № ЕД-1707-2-1376.19 від 07.10.2019 року з зазначенням коефіцієнту фізичного зносу для мотоцикла, який складає 0,38, вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу КТЗ становить: 14 295 + 30 117,07 * (1-0,38) = 32 967,58 грн.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ «СК Українська страхова група» визнає позовні вимоги частково в розмірі 16 890,52 грн. (32 967,58 грн. - 16 077,06 грн.).

При цьому, також зазначає, що, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодувати винна особа в ДТП, оскільки ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало обов`язки в повному обсязі згідно з нормами діючого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посилаючись на постанови Верховного Суду. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача шкоди, що перевищує 16 890,52 грн., є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Сторона відповідача також зазначає, що Висновок № ЕД-1707-2-1376.19 від 07.10.2019 року не можна в повній мірі використовувати для визначення розміру матеріальної шкоди завданої ОСОБА_4 з огляду на те, що під час огляду колісного транспортного засобу експертом було виявлено пошкодження Баку паливного (п. 9), який потребував ремонту та фарбуванню, про що було зроблені експертом відповідні позначення. Однак, під час розрахунку розміру матеріальної шкоди, експерт помилково ставить паливний бак в заміну вартістю 13 821,79 гри. замість ремонту та фарбування, що вбачається з ремонтної калькуляції № ЕД-1707-2- від 07.10.2019 року. Також, проведення ремонту та фарбування паливного баку підтверджено безпосередньо самим позивачем.

Відповідач вважає, що вимоги ОСОБА_1 по відшкодуванню витрат поведения висновку в розмірі 3 000,00 грн. є безпідставними та такими, що суперечать Закону.

Пояснює, що 10.10.2019 року на виконання вимог ст. 34.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником страхової компанії у присутності ОСОБА_1 було проведено огляд мотоцикла «ЯМАХА», д.р.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим було складено Протокол технічного огляду КТЗ та підписано сторонами без жодних зауважень.

Таким чином, відповідачем не було порушено встановлених строків, оскільки мотоцикл було вчасно оглянуто представником ПАТ «СК «Українська страхова група», тому вказані витрати не підлягають відшкодуванню.

04.01.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що правові позиції, на які посилається відповідач у відповіді на відзив, не підлягають застосуванню, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків. Так, позивач має право вимагати стягнення суми завданої шкоди у межах суми страхового відшкодування зі страховика, тобто відповідача, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Також акцентує увагу, що відповідач у відзиві не заперечує, що позивачем були понесені витрати на ремонтно-відновлювальні роботи в сумі 14 295 грн., а також витрати на придбані запасні запчастини на суму 30 117,07 грн.

Пояснює, що Протокол технічного огляду КТЗ за результатом огляду представником ПАТ «СК «Українська страхова група» 10.10.2019 року транспортного засобу дійсно ним підписано без зауважень, оскільки в цьому Протоколі було лише зафіксовано пошкодження.

Позивач вважає, що відповідач не виконав належним чином свій обов`язок, який передбачено Законом, оскільки представник 10.10.2019 року лише здійснив фіксування пошкоджень автотранспортного засобу, проте не визначив розмір збитків. Відповідач не повідомляв належним чином розмір визначеного страхового відшкодування, не узгодив з позивачем розмір страхового відшкодування.

Таким чином, позивач був вимушений замовляти проведення авто-товарознавчої експертизи, усвідомлюючи, що реальний розмір шкоди становить значно більше.

11.01.2021 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, а 09.03.2021 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких сторони обґрунтовують свою позицію, яка викладене в поданих ними раніше документах.

Від залученої до участі у справі третьої особи - ОСОБА_2 жодних пояснень та документів до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27.05.2019 року на бульв. Дружби Народів в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Yamaha МТ 09», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 15-16).

Внаслідок ДТП було завдано механічні пошкодження, зокрема, ТЗ марки «Yamaha МТ 09», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована за Полісом № АМ/6507163 в ПАТ «СК «Українська Страхова група» (а.с. 17).

Таким чином, відшкодування шкоди у даному випадку визначається Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стаття 6 цього Закону визначає поняття «страховий випадок» як дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22.1 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 35.1. ст. 5 для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

30.09.2019 року позивач звернувся до ПАТ «СК Українська Страхова група» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

За п. 34.2 ст. 34 протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2019 року на виконання зазначених вимог Закону у присутності позивача було проведено огляд транспортного засобу останнього, за результатами якого було складено Протокол технічного огляду № ДКЦВ-18740-К, який дійсно був підписаний ОСОБА_1 і дана обставина не оспорюється. Разом з тим, слід зазначити, що вказаний протокол дійсно не містить суми розміру збитків.

Відповідно до пунктів 36.1. та 36.2. ст. 36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

ПАТ «СК «Українська Страхова Група» листом від 07.07.2020 року повідомило позивача про те, що розмір матеріального збитку, завданий потерпілій особі за його розрахунками становить 16 077,06 грн. після чого 14.07.2020 року вказана сума була виплачена.

Разом з тим, позивач вважаючи не погоджується з визначеним стороною відповідача розміром збитків, оскільки: розмір фактичних витрат склав 44 412, 07 грн., з яких: 14 295 грн. - ремонт транспортного засобу, 30 117,07 грн. - придбання запчастин. Зазначені витрати підтверджують наступними документами: договором про надання послуг № 01072020 від 01.07.2020 року, рахунком на оплату № 7 від 01.07.2020 року, актом наданих послуг № НР00000044 від 01.07.2020 року (8295 грн.); рахунком на оплату від 03.08.2020 року, актом наданих послуг № 10 від 03.08.2020 року, виставленого ФОП ОСОБА_5 (6000 грн.); рахунком на оплату по замовленню № 5335 від 23.09.2019 року, видатковою накладною № 5348 від 22.10.2019 року ТОВ «ВІДІ Мотор Імпорте» (25 687,01 грн.); випискою з банківського рахунку про оплату запчастина на сайті REVZILLA MOTORSPORTS (4 430,06 грн.).

Нормою ст. 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно п. 32.7. ст. 32 страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Тобто, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.

Такої позиції притримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 14.05.2018 року (справі № 910/5092/17).

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами сторони відповідача відносно того, що вимога про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Позивач не погоджуючись з розміром визначеної відповідачем суми також посилається на висновки проведеного за його заявою авто-товарознавчого дослідження.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Згідно ст. 80 цього Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з позовною заявою до суду подано Висновок № ЕД-1707-2-1376.19 експертного авто-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 07.10.2019 року згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла YAMAHA МТ-09, д.н.з. НОМЕР_1 в результаті пошкодження в ДТП, що сталася 27.05.2019 року станом на дату проведення дослідження становить 38 522,75 грн. Сума визначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який визначений на рівні 38% та втрати товарної вартості.

З доводами відповідача про те, що вказаний Висновок не можна в повній мірі використовувати для визначення розміру завданої матеріальної шкоди з огляду на те, що під час огляду колісного транспортного засобу експертом було виявлено пошкодження Баку паливного (п. 9), а під час розрахунку розміру матеріальної шкоди, експерт ставить паливний бак в заміну вартістю 13 821,79 гри. замість ремонту та фарбування, не можна погодитися з огляду на наступне.

Так, експертом під час огляду ТЗ засобу встановлено пошкодження баку паливного та в описі пошкодження вказано «ум`ятина праворуч». В ремонтній калькуляції паливний бак зазначений в розділі «запасні частини». За змістом експертного дослідження бак паливний з деформацією праворуч підлягає саме заміні, оскільки ремонт не передбачений виробником КТЗ. Таким чином, експертом не помилково, як вважає сторона відповідача, визначено заміну паливного баку.

В своїх доводах сторона відповідача не надає жодних вмотивованих обґрунтувань та відповідних доказів, що спростовували б чи ставили під сумнів висновки кваліфікованого судового експерта.

До того ж те, що позивач провів ремонт та фарбування паливного баку, а не його заміну, не свідчить про помилку експерта та не виключає можливості чи необхідності для повторно усунення дефекту шляхом заміни паливного баку, яка може бути здійснена позивачем в подальшому.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

При цьому, ст. 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне покласти в основу визначення суми страхового відшкодування у розмірі 38 522,75 грн., з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та втрати товарної вартості ТЗ, яке підлягає сплаті позивачу, Висновок № ЕД-1707-2-1376.19, оскільки вважає, вказаний доказ належним та достатнім в розумінні цивільного процесуального законодавства, а його зміст таким, що відповідає вимогам спеціального законодавства.

При цьому, посилання сторони відповідача на те, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодувати винна особа в ДТП, оскільки ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало обов`язки, є хибними.

Так, згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За Полісом № АМ/6507163 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн.

Отже, розмір страхової виплати не перевищує мінімальний ліміт, встановлений Законом, а тому відсутні підстави для стягнення коштів з винної особи в порядку ст. 1194 ЦК України.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

За висновками Великої Палати Верховного Суду покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова від 04.07.2018 року в справа № 755/18006/15-ц).

Таким чином, стягнення з відповідача на користь позивача підлягає страхове відшкодування, за вирахуванням раніше сплаченого суми, у розмірі 22 445,69 грн. (38 522,75-16 077,06).

Суд також вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 3000 грн., витрачені у зв`язку проведення самого експертного дослідження, що підтверджується рахунком № ED-1707-2-1376.19 від 14.08.2019 року та актом № ED-1707-2-1376.19 приймання-передачі наданих послуг від 09.10.2019 року з огляду на те, що відповідач не дотримався вимог, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, ПАТ «СК «Українська страхова група» не надало жодних доказів, які б свідчили про узгодження з позивачем розміру страхового відшкодування перед його виплатою.

В свою чергу, 28.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Страхової компанії з заявою про надання копії ремонтної калькуляції та копії страхового акту, у якій також зазначив, що розмір реальних збитків є значно вищим. Таким чином, вбачається, що позивачем було доведено до відома страховику його незгоду з визначеним розміром матеріальної шкоди, а тому страховик і потерпілий не досягли згоди про розмір здійснення страхового відшкодування.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано копії наступних документів: договору про надання адвокатом правової (правничої) допомоги № 01/09-2020 від 01.09.2020 року (а.с. 67-68), акту № 250920 приймання-передачі наданих послуг від 25.09.2020 року (а.с. 69) та довідки про отримання адвокатом коштів від 25.09.2020 року (а.с. 70); договору про надання адвокатом правової (правничої) допомоги № 22/12-2020 від 22.12.2020 року (а.с. 106-107), акту № 241220 приймання-передачі наданих послуг від 24.12.2020 року (а.с. 108) та довідки про отримання адвокатом коштів від 24.12.2020 року (а.с. 109).

Згідно з даним и детального опису робіт (наданих послуг), що наведений позивачем у відповіді на відзив, за договором № 01/09-2020 року від 01.09.2020 року, йому було надано послугу з підготовки позовної заяви вартістю 10 000 грн., на яку адвокатом витрачено 4 год. (з розрахунку 2500 грн. за 1 год.); за договором № 22/12-2020 року від 22.12.2020 року - надано послугу з підготовки відповіді на відзив вартістю 5 000 грн., на яку адвокатом витрачено 2 год. (з розрахунку 2500 грн. за 1 год.).

Сторона відповідача у поданому відзиві та запереченнях зазначила, що вважає суму гонорару адвоката в заявленому розмірі завищеною, безпідставною та не підтвердженою жодним доказом.

З такою заявою відповідача суд погоджується частково, адже стороною все ж надано необхідні документи, які підтверджують понесення позивачем витрат пов`язаних з наданням йому правової допомоги.

Так, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 року по справі № 727/4597/19.

Посилання відповідача на те, що до відповіді на відзив було долучено новий договір про надання правової (правничої) допомоги від 22.12.2020 року, при цьому, не є зрозумілим, що сталось з минулим договором, тому зазначені дії свідчать про фіктивність даних договорів, є необґрунтованими та надуманими, оскільки зі змісту наданих договір чітко вбачається, що кожен з них укладений для надання адвокатом окремої послуги, що визначена як предмет договору.

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи категорію та складність справи, яка при цьому відноситься до малозначних, суд вважає, що послання позивача на те, що адвокатом витрачено на написання позовної заяви 4 години, вартість 1 години при цьому складає 2500 грн., є завищеною та не є відповідає критерію розумності.

До того ж, у поданому відзиві викладені обставини, які фактично є тотожними змісту позовної заяви, тому заявлений розмір за його складання - 5000 грн. є необґрунтованим.

Тобто, стягнення витрат за вказані вище послуги, у визначеному стороною розмірі, буде суперечити принципу розподілу таких витрат.

Крім того, КАС ВС у своїй постанові від 15.04.2021 року (справа № 160/6899/20) зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтований розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням часткового задоволення позову складає у розмірі 4 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також пропорційно підлягає судовий збір у розмірі 560,80 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 22, 29, 32, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 51, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська Страхова група», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська Страхова група» (м. Київ, вул. Федорова Івана, 32, літ. А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування у розмірі 22 445,69 грн.; кошти за проведення експертного дослідження - 3000 грн., а також судові витрати, що складаються з судового збору - 560,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 4000 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: