Справа № 353/599/20
Провадження № 2-др/353/1/21
24 березня 2021 рокум.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Мотрук Л.І.
за участю секретаря судового засідання Кулика А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення третьої сесії Тлумацької міської ради сьомого демократичного скликання № 89-3-2/2016 від 5 лютого 2016 року та рішення восьмої сесії Тлумацької міської ради сьомого демократичного скликання № 235-8/2016 від 6 липня 2016 року, -
Відповідач ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, а саме стягнення з позивача ОСОБА_2 на її користь понесених витрат за надання правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву визнав частково, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до суми 2000 грн., оскільки по суті даний спір не розглядався, провадження по даній цивільній справі закрито, адже даний спір відноситься до компетенції окружного адміністративного суду.
Представник відповідача, Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.
Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення заяви про компенсацію здійснених витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи по справі з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області по справі № 353/599/20 від 16.11.2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення третьої сесії Тлумацької міської ради сьомого демократичного скликання №89-3-2/2016 від 5 лютого 2016 року та рішення восьмої сесії Тлумацької міської ради сьомого демократичного скликання №235-8/2016 від 6 липня 2016 року закрито.
При прийнятті вказаної ухвали судом не вирішувалось питання про компенсацію здійснених витрат пов`язаних з розглядом справи.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26.01.2021 року вищевказану ухвалу суду залишено без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.5,6 даної норми Закону, суд за клопотанням іншої сторони, може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом встановлено, що згідно договору про надання правової допомоги від 21.08.2020 року відповідач ОСОБА_1 уклала договір з адвокатом Новосільською О.Б., щодо надання правничої допомоги. Актом виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 10.11.2020 року визначено вартість даної допомоги в розмірі 4000 грн., з яких вивчення позовних вимог та доказів обґрунтування, на яке затрачено 1 годину часу становить 500 грн., складання відзиву на позовну заяву 1500 грн., участь в судових засіданнях, які відбулися 27.08.2020 року та 14.09.2020 року по 1000 грн. Дані витрати підтверджені квитанцією № 002732 (а.с. 164-166).
Однак, суд зазначає, що у вищезазначеному акті не вказано час, який витрачено адвокатом на складання відзиву. Крім того, 27.08.2020 року судове засідання не відбулося, у зв`язку з надходження заяви позивача ОСОБА_2 про відкладення судового засідання, що підтверджується протоколом судового засідання від 27.08.2020 року та довідкою секретаря судового засідання про відсутність фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.85- 87), а тому адвокат Новосільська О.Б. участі у ньому не брала, проте з`явилася на розгляд справи в приміщення суду. 14.09.2020 року остання брала участь в судовому засіданні, як представник відповідача, яке тривало 1 годину (а.с.109,110).
Враховуючи вищевикладене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру, та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. 00 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 259, 265, 270 ЦПК України,
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення третьої сесії Тлумацької міської ради сьомого демократичного скликання № 89-3-2/2016 від 5 лютого 2016 року та рішення восьмої сесії Тлумацької міської ради сьомого демократичного скликання № 235-8/2016 від 6 липня 2016 року - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
ГоловуючийЛ. І. Мотрук