Провадження № 22-ц/801/552/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 рокуСправа № 127/16533/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Копаничук С. Г.,

за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., розглянувши за пра-вилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк»,

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спо-

ру, на стороні відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотарі-

ального округу Барбуляк Христини Миколаївни, приватного виконавця вико-

навчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича про виз-

нання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства «Кредобанк» адвоката Павленка Сергія Валерійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року, ухвалене у примі-щенні суду у м. Вінниці за головування судді Романюк Л. Ф., повний текст яко-го виготовлений 18 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства ( далі - АТ ) «Кредо-банк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи його наступними обставинами. Приват-ним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В. В. 30 червня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62441531 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. про звернення стягнення з позивача на автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для задоволення вимог відповідача за період з 19 вересня 2019 року по 19 травня 2020 року в сумах: 1176033,69 гривні - неповернута сума кредиту станом на 19 травня 2020 року, 133282,57 гривні - заборгованість за неповернутими відсотка-ми станом на 19 травня 2020 року, 31748,33 гривень - заборгованість по пені за період з 19 травня 2019 по 19 травня 2020 року, 1800,00 гривень - плата за вчи-нення виконавчого напису. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса від 22 травня 2020 року за № 1304 про звернення з нього стягнення на автомобіль не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог законодав-ства, а розмір вимог не є безспірним. Так нарахування пені у розмірі 31748,33 гривень здійснене за період з 19 травня 2019 року по 19 травня 2020 року, тобто за один календарний рік, а невиконання зобов`язання по кредитному договору щодо погашення розпочалося лише у вересні 2019 року. У виконавчому написі немає посилання на кредитний договір, за яким проводиться погашення забор-гованості, що унеможливлює ідентифікацію основного зобов`язання та перевір-ку правильності й безспірності здійснених відповідачем нарахувань. Також від-повідачем порушена встановлена статтею 27 Закону України «Про забезпе-чення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» процедура, за якою обтяжу-вач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяжен-ня у позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтя-жувачам, на користь яких встановлене зареєстроване обтяження, письмове пові-домлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Наявність права у відповідача на здійснення нарахування штрафних санкцій відповідно до умов договору, починаючи з травня 2019 року, є предметом доказування в суді. Нотаріусом не врахована заборона банкам на законодавчому рівні на період карантину нараховувати та стягувати неустойки ( пені, штрафи ) за несвоєчасне здійснення платежів за споживчими кредитами, підвищувати відсоткову ставку за такими кредитами. Беручи до уваги періоди введення карантину на території України, нарахування пені з 12 березня 2020 року по 19 травня 2020 року є про-тизаконним, що є ще однією підставою визнання розміру стягуваної заборгова-ності спірним. ОСОБА_1 просив суд визнати таким, що не підлягає виконан-ню, виконавчий напис від 22 травня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., зареєстрований у реєстрі за № 1304, про звернення стягнення з позивача на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для задоволення вимог АТ «Кредобанк» за період з 19 вересня 2019 року по 19 травня 2020 року у сумі 1342864,59 гривень.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2020 року на задоволення заяви представника позивача адвоката Маланчука С.А. до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучений приватний вико-навець виконавчого округу Вінницької області Собчук В. В.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року позов задоволений; визнаний таким, що не підлягає виконанню виконав-чий напис, виданий 22 травня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., зареєстрований у реєстрі за № 1304, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на автомобіль «Toyota Land Cru-iser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для задоволення вимог АТ «Кре-добанк» за період з 19 вересня 2019 року по 19 травня 2020 року у сумі 1342864,59 гривень. Стягнуто з АТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 су-дові витрати у розмірі 840,80 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим 14 грудня 2020 року рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Кредобанк» адвокат Павленко С. В. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Скаржник вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим, та-ким, що порушує норми не тільки матеріального та процесуального права, а й безпосередньо законні інтереси АТ «Кредобанк».

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року представ-нику АТ «Кредобанк» адвокату Павленко С. В. поновлений пропущений про-цесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського су-ду Вінницької області від 14 грудня 2020 року. Передбаченим законом та забез-печеним цією ухвалою апеляційного суду правом подання відзиву на апеля-ційну скаргу учасники справи не скористалися.

Сторони у справі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Львівського місь-кого нотаріального округу Барбуляк Х. М., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В. В. у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча всі завчасно та в установленому порядку повідомлені про місце, день і час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові пові-домлення, додані до матеріалів справи. 19 березня 2021 року до апеляційного суду надійшло письмово викладене клопотання особи, яка подала апеляційну скаргу, представника АТ «Кредобанк» адвоката Павленка С. В. про розгляд справи без участі представника АТ «Кредобанк». При цьому скаржник просить задоволити апеляційну скаргу у повному обсязі. У відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у відсутності її учасників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проа-налізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність, обгрун-тованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволен-ню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриман-ням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підста-ві повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослі-джені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 18 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір № 23462/2019, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 1209724,81 гривень на строк до 17 квітня 2026 року для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-прода-жу транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser Prado», 2019 року випус-ку, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Преміум Моторс». 14 травня 2019 року ПАТ «Кредобанк» як заставодержатель та ОСОБА_1 як заставодавець уклали нотаріально посвідчений договір застави рухомого майна у вигляді транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado», 2019 року випуску, держав-ний номерний знак НОМЕР_1 . Договором застави забезпечувалося виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 квітня 2019 року № 23462/2019. У зв`язку із заборгованістю позивача за дійсним кредитним право-чином за період з 18 квітня 2019 року станом на 13 лютого 2020 року у розмірі 1272084,63 гривні за зверненням заставодержателя виконавчим написом від 22 травня 2020 року за № 1304, вчиненим приватним нотаріусом Львівського місь-кого нотаріального округу Барбуляк Х. М., звернуто стягнення на автомобіль боржника марки «Toyota Land Cruiser Prado». 30 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В. В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62441531 з виконання виконавчого напису від 22 травня 2020 року за № 1304 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості в сумі 1342864,59 гривень.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керуючись нор-мами статей 15, 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мініс-терства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Переліком докумен-тів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, підкреслив, що на момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення но-таріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою. На-явність спору унеможливлює вчинення нотаріальної дії, є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження.

Суд першої інстанції, ураховуючи правові висновки, зроблені Великою Па-латою Верховного Суду у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/ 14-ц ( провадження № 14-557цс19 ), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/ 16-ц ( провадження № 14-84цс19 ), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 ( провадження № 14-278гс18 ), зауважив, що на вирішенні ОСОБА_2 -нецького районного суду Вінницької області перебуває справа № 131/1169/20 за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що є іще одним доказом спірності заявленої суми заборгованості заставодавця. Наяв-ність спору про право унеможливлює вчинення виконавчого напису нотаріу-сом.

Мотиви апеляційної скарги представника відповідача стосуються ствер-дження ним направлення ОСОБА_1 досудової вимоги щодо виконання до-говірних зобов`язань, оскільки у заставодержателя виникло право вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі. Проте досудова вимога 06 березня 2020 року була повернута відправнику через закінчення встановлених строків зберігання. На дату вчинення нотаріусом ви-конавчого напису кредитна заборгованість у ОСОБА_1 існувала та була ви-значена в сумі 1342864,59 гривень, як і зазначалося у заяві до нотаріуса. Ви-клавши у скарзі перебіг фактичних обставин, що мають місце у відносинах між сторонами у справі, скаржник стверджує, що виконавчий напис від 22 травня 2020 року за № 1304 вчинений приватним нотаріусом Львівського міського но-таріального округу Барбуляк Х. М. у відповідності та із дотриманням визначе-ної у законодавчому порядку процедури, будь-яких спорів з приводу розміру заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» не було.

Далі в апеляційній скарзі йдеться про правильність дій приватного нотаріуса Барбуляк Х. М. на момент вчинення виконавчого напису від 05 лютого 2020 ро-ку за № 391, що не береться до уваги колегією суддів апеляційного суду, ос-кільки не має відношення до предмету спору у цій справі.

Доводячи в апеляційній скарзі безспірність суми заборгованості позивача перед заставодержателем, представник банку зазначає, що ОСОБА_1 не ос-каржує розмір заборгованості. Скаржник стверджує про законність оспорюва-ного виконавчого напису, відповідність його усім існуючим вимогам.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

Стосовно неоспорення позивачем суми нарахованої заборгованості, то така позиція спростовується власне самою позовною заявою у цій справі. Щодо не-вручення боржнику вимоги стягувача про усунення порушення виконання зо-бов`язання слід підкреслити, що відповідно до підпункту 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мініс-терства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, повідомлення вважа-ється надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлен-ня повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. У цій справі пред-ставником відповідача, скаржником не заперечується не вручення ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, але доводиться до-пустимість такої ситуації, яка, на його думку, не є перешкодою для нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Така позиція особи, яка подала апеляційну скаргу, не є прийнятною.

Суд першої інстанції не помилився у висновку про те, що посилання пози-вача на недотримання приватним нотаріусом Барбуляк Х. М. норм законодав-ства щодо неможливості вчинення виконавчого напису за спірності розміру за-боргованості не є безпідставним. Безпосереднім і беззаперечним доказом цьому є, зокрема, наявність у провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області справи № 131/1169/20 за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. При цьому неможливо не звернути повторно увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц ( провадження № 14-557цс19 ), де підкрес-лювалося, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд повинен перевірити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом вико-навчого напису.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» по-рядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом, іншими актами законодав-ства України. Відповідно до статті 87 цього Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі вико-навчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції навів перелік документів, що був наданий стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису стосовно ОСОБА_1 . При цьому суд зауважив, що кредитний договір від 18 квітня 2019 року № 23462/2019 нотаріально не посвідчений. Наразі слід мати на увазі, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незакон-ною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опу-бліковано в Інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 бе-резня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в Інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року № 11-174ас18 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адмініс-тративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено.

Разом з тим основною підставою задоволення позову ОСОБА_1 у цій справі є спірність розміру його заборгованості перед стягувачем, через що вона підлягає доведенню через вирішення спору про право. Доводи апеляційної скарги про доведеність безспірності заборгованості за кредитним договором, укладеним сторонами у справі, і відповідності дій нотаріуса щодо вчинення ви-конавчого напису вимогам закону є необґрунтованими, не тягнуть скасування правильного рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у рішенні від 14 грудня 2020 року, оскільки суд вірно встановив обставини справи, які дослідив та перевірив оціненими в порядку статті 89 ЦПК України доказами, правильно визначив спірні правовідносини, що мають місце між сторонами у справі, та правові норми, що їх регулюють і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведен-ня може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практи-кою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлу-мачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різ-ною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Доводи апеляційної скарги представника АТ «Кредобанк» адвоката Павлен-ка С. В. не заперечують правильності висновків суду першої інстанції, не дають підстав визнати оскаржуване рішення ухваленим з порушенням норм матері-ального та процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріаль-ного і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляцій-ний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства «Кредобанк» адвоката Павленка Сергія Валерійовича залишити без задоволен-ня.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

С. Г. Копаничук