РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

27 липня 2021 року Справа № 414/985/21 Провадження № 2/414/311/2021

Кремінський районний суд Луганської у складі:

головуючого судді Костроба Ю.Ю.,

відповідача ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання Міщенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.

В обґрунтування позову зазначається, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 13.02.2013, відповідно до якої отримав кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 16000 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов договору про надання банківських послуг відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за договором про надання банківських послуг відповідач станом на 14.04.2021 має заборгованість у загальній сумі 21189,84 грн., яка складається з наступного: 17764,27 грн. заборгованість за кредитом; 3425,57 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості в розмірі 21189,84 грн. та сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 2102 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. У відзиві на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки сума заборгованості за кредитом не може становити 17764,27 грн., оскільки максимальний кредитний ліміт було встановлено у розмірі 16000 грн. У наданій позивачем копії анкети-заяви від 13.02.2013 не зазначена процентна ставка, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Більш того з саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які надав позивач, вона ознайомлена не була та не підписував їх, а лише підписала заяву про отримання кредитних коштів. Також зазначила, що вона не укладала із позивачем жодних договорів про страхування, а тому вимоги про стягнення з неї «страхових платежів за договором страхування кредитного ліміту» є незаконними та безпідставними.

Представник позивача у наданій суду відповіді на відзив заперечував проти обставин викладених позивачем у відзиві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Суд, вислухавши відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.02.2013 відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, що не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні. У заяві також зазначається, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а відповідач ознайомилася та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були їй надані для ознайомлення у письмовому вигляді (а.с. 18).

До заяви позивачем додані витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 19-21, 22, 23-47).

Згідно з довідкою банку ОСОБА_1 за кредитним договором без номера отримала наступні кредитні картки: 1) № НОМЕР_1 - відкрита 14.09.2011, з терміном дії до 05/15; 2) № НОМЕР_2 - відкрита 05.09.2014, з терміном дії до 05/18; 3) № НОМЕР_3 - відкрита 19.04.2018, з терміном дії до 01/22 (а.с. 17).

Як вбачається із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 14.09.2011 ( НОМЕР_1 ); зміна кредитного ліміту 05.09.2014 (кредитний ліміт 16000,00 - встановлення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 05.09.2014 (кредитний ліміт 16000,00 - зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 04.12.2018 (кредитний ліміт 0,00 - зменшення кредитного ліміту) (а.с. 16).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, за договором без номера від 13.02.2013 відповідач станом на 14.04.2021 має заборгованість у загальній сумі 21189,84 грн., яка складається з наступного: 17764,27 грн. заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 17764,27 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3425,57 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 9-15).

Із наданої виписки руху коштів по рахунку ОСОБА_1 за договором б/н від 16.04.2021, яка в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є первинним документом, та інформація у яких співпадає вбачається, що відповідач користувався кредитними грошовими коштами. За період з 07.09.2015 по 08.01.2020 з рахунку відповідача було списано «Страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту» на загальну суму 8598,65 грн. (а.с. 57-90).

Із встановлених обставин вбачається (і це не заперечувалося відповідачем), що ОСОБА_1 на підставі своєї заяви отримала від позивача кредит, у зв`язку з чим наразі виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобов`язанні отримати виданий кредит, сплату відсотків за його користування та нараховану пеню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Отже, з урахуванням встановлених обставин щодо неповернення банку відповідачем ОСОБА_1 фактично отриманих від позивача грошових коштів та наявності заборгованості за кредитом у загальному розмірі 21189,84 грн., яка складається з наступного: 17764,27 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3425,57 грн. заборгованість за простроченими відсотками, беручи до уваги, що відповідач у судовому засіданні не заперечував факту отримання ним платіжної картки з кредитними коштами та користування ними, що також підтверджено випискою по рахунку відповідача, а також ту обставину, що підписавши анкету-заяву від 13.02.2013 відповідач ознайомилася та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги банку, крім розрахунку заборгованості, посилався на, анкету-заяву, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також на інші докази, зокрема на виписку руху коштів по рахунку ОСОБА_1 за договором б/н від 13.02.2013. В той же час судом під час дослідження наданого доказу було встановлено, що за період з 07.09.2015 по 08.01.2020 з рахунку відповідача було списано «Страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту» на загальну суму 8598,65 грн. (а.с. 57-90).

Зазначеними документами визначаються: пільговий період користування коштами, процентна ставка; права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку; відповідальність сторін, зокрема порядок та розмір нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів.

Однак зазначені документи не містять у собі посилання на те, що відповідач зобов`язався сплачувати «Страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту», а також позивачем не надано суду іншого належного та допустимого доказу про те, що відповідач взяв на себе таке зобов`язання та вказана обставина повністю заперечується відповідачем.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг і Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» щодо зобов`язання сплачувати «Страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту», відсутність у анкеті-заяві даної домовленості сторін, надані банком витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися, як доказ зобов`язання відповідача сплачувати «Страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту».

При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статі 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (ч. 1 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» від 12.05.1991).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятої 09 квітня 1985 року за № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що під час укладення договору із відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів » про укладенні зі споживачем договору про сплату «Страхового платежу за договором «Страхування кредитного ліміту».

Із досліджених матеріалів справи вбачається, що відсутні будь-які докази того, що відповідач підписав із позивачем договір про сплату «Страхового платежу за договором «Страхування кредитного ліміту», а Умови та правилами надання банківських послуг, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» і анкета-заява не містять такого зобов`язання.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді зобов`язання сплату «Страхового платежу за договором «Страхування кредитного ліміту».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за кредитом у розмірі 21189,84 грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки з вказаної суми заборгованості необхідно вирахувати списаний позивачем з карткового рахунку відповідача «Страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту» на загальну суму 8598,65 грн., тобто до стягнення підлягає сума заборгованості у розмірі 12591,19 грн. ( 21189,84 грн. -8598,65 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. підтверджується платіжним дорученням від 19.04.2021 (а.с. 5) та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 68). Враховуючи те, що задоволенню підлягають 59 % позовних вимог (12591,19 грн. х 100% / 21189,84 грн.), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1339,30 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2270 грн. х 59% / 100%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5,10-13,76-82,141,258,259,263-265,352-354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої та мешкаючої за адресою АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» місцезнаходження вул. Набережна Перемоги, буд.50, , МФО 305299, р/р № НОМЕР_5 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за кредитним договором від 13.02.2013 у розмірі 12591,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої та мешкаючої за адресою АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» місцезнаходження вул. Набережна Перемоги, буд.50, , МФО 305299, р/р № НОМЕР_5 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір у розмірі 1339,30 грн. .

Повний текст рішення виготовлений 02 серпня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю.Костроба