ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/462/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Котвицького В.Л.

при секретарі судового засідання Гаврилюк О.В.

за участі:

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у залі судового засідання в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав строком на 6 місяців, в якій просить заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та будь-якого іншого місця, де б не проживала остання, а також до місця її роботи, інших місць частого відвідування й перебувати одночасно з нею в цих місцях, строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Вимоги мотивує, тим, що 09.10.2009 між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який розірвано 11.03.2021. Під час шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця зазначила, що ОСОБА_3 систематично вчиняє стосовно неї фізичне насильство, яке полягає в нанесенні фізичних ушкоджень різних ступеней тяжкості, та психологічне насильство. Нею велику кількість разів викликалися працівники поліції за її заявами про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2021 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Відносно ОСОБА_3 органами Національної поліції ведеться досудове розслідування у двох кримінальних провадженнях за ч. 1 ст. 125 КК України.

Незважаючи на адміністративне стягнення та численні кримінальні провадження, ОСОБА_3 своєї поведінки не змінює, та заявниця вважає, що існує реальна загроза продовження домашнього насильства зі сторони її колишнього чоловіка.

Заявниця та її представник в судове засідання з`явилися, підтримали вимоги заяви, посилаючись на викладені в ній обставини та підстави, просили заяву задовольнити.

Кривдник ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, проти заяви заперечив та пояснив, що його дії по відношенню до колишньої дружини обумовлені його високоемоційним станом, а також її провокаційною поведінкою. Щодо можливості винесення обмежувального припису поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

09.10.2009 між заявницею та та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11.03.2021 був розірваний (а.с. 7).

16.05.2019 ОСОБА_3 в присутності дитини в стані алкогольного сп`яніння з молотком бігав за заявницею по квартирі та міжквартирному коридору, погрожуючи їй та ломаючи меблі в квартирі. За даним фактом до ЄРДР було внесено повідомлення по вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (кримінальне провадження № 0003616 від 17.05.2019) (а.с. 8).

Кримінальне провадження за даним фактом в подальшому було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.14).

26.02.2020 ОСОБА_3 спричинив заявниці легкі тілесні ушкодження, за фактом чого було порушено кримінальне провадження № 0001364 від 27.02.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України, досудове розслідування в якому ще триває (а.с. 11).

06.04.2021 ОСОБА_3 спричинив заявниці легкі тілесні ушкодження, за фактом чого було порушено кримінальне провадження № 0001185 від 08.04.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України, досудове розслідування в якому ще триває (а.с. 11).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 підтвердила суду, що дійсно у лютому 2020 року та квітні 2021 зі слів сестри - ОСОБА_1 їй стало відомо, що ОСОБА_3 наніс тій тілесні ушкодження. Проте безпосереднім свідком нанесення тілесних ушкоджень вона не була.

11.07.2021 працівниками Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_3 за ст. 173-2 КУпАП, згідно з яким останній 11.07.2021 біля 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою в бік своєї колишньої дружини ОСОБА_1 та погрожував фізичною розправою.

11.07.2021 працівники Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві здійснили адміністративне затримання ОСОБА_3 (а.с. 28-29).

11.07.2021 працівниками Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього психологічного насильства відносно ОСОБА_1 (а.с. 30-31).

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2021 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно ОСОБА_1 (а.с. 32-35)

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Згідно з ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

У ст. 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом N 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України суд, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

В свою чергу, як унормовано ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE", N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявниця, а, отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 350-1-350-8, п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 6 (шість) місяців, в якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 :

1) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та будь якого іншого місця, де б не проживала остання, а також до місця її роботи, інших місць частого відвідування й перебувати одночасно з нею в цих місцях, строком на 6 місяців;

2) заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею;

3) заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису повідомити Дарницьке управління поліції ГУНП у м. Києві - для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Дарницьку районну у м. Києві державну адміністрацію.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; проживає за адресою: АДРЕСА_4

Суддя В.Л.Котвицький