Справа №1307/17/2012
Провадження №6/443/17/21
УХВАЛА

іменем України

29 липня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Сливки С.І.,

за участю секретаря Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Жидачів заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» звернулося до суду із заявою, в якій просить: замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТзОВ «ФК ФОРТ» у справі №1307/17/12; видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Заяву мотивує тим, що 19.03.2012 року Жидачівський районний суд Львівської області ухвалив рішення по справі №1307/17/12 про стягнення заборгованості за кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зазначає, що на підставі виданих на виконання рішення суду виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржників, завершено виконавчі провадження.

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК`Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року перейшло до ТОВ «ФК`Дніпрофінансгруп».

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

26.08.2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення прав вимоги №б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

29.12.2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТзОВ «ФК ФОРТ» укладено договір про відступлення прав вимоги №б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року, перейшло до ТзОВ «ФК ФОРТ».

Зазначає, що відповідно до умов договору відступлення права вимоги, ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України, та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року.

Крім того, ліквідація ПАТ КБ «Надра», припинення його основної діяльності, зміна всього керівництва, закриття територіальних відділень та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, що також не залежала від первісного стягувача, вплинуло на той факт, що оригінали виконавчих листів відносно боржників за вказаним договором кредиту були втрачені та із вказаних причин пропущено строк пред`явлення їх до виконання.

Представник ТзОВ «ФК ФОРТ» в судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, подану заяву підтримує.

Боржники в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 433, ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вирішив розглядати вищевказану справу у їх відсутності по наявних у ній матеріалах.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що вимоги ТзОВ «ФК ФОРТ» підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 19 березня 2012 року Жидачівським районним судом у Львівській області у цивільній справі № 2/1307/17/2012 було винесено рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в користь ВАТ КБ "Надра"заборгованість за кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 р. :

по тілу кредиту в сумі 40974,30 дол.США. що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ становить - 327 355,97 грн.:

по прострочених процентах ЗІ 897,51 дол.США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ становить - 254 838,78 грн.;

по донарахованих процентах 476,33 дол.США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ становить - 3805,51грн.;

пеня за порушення строку сплати ануїтету 5 944,35 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ становить- 47491,17 грн.,

штраф 2564,62 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ становить 20 489,52 грн.,

а всього 69 354,49 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ становить - 554 093 (п`ятсот п`ятдесять чотири тисячі дев`яносто три) грн. 84 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з кожного окремо судовий збір в сумі 804 (вісімсот чотири) грн. 75 коп. в дохід держави.

У задоволенні позовну ОСОБА_1 до ВАТ КБ "Надра" і третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про внесення змін у кредитний договір №123/МВ-ЦВ від 16.07.2007 року, позову ОСОБА_2 до ВАТ КБ "Надра" і третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розірвання договору поруки та позову ОСОБА_4 до ВАТ КБ "Надра" про визнання кредитного договору №І23/МБ-ЦВ від 16,07.2007 р. недійсним - відмовлено за недоведеністю.

Ухвалою Львівського суду Львівської області від 04.06.2013 року по справі №1307/17/12 апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - відхилено, а рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 березня 2012 року залишено без змін.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 442 ЦПК України та ч.5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №51131098 щодо боржника ОСОБА_1 пред`явлено до виконання стягувачем 17.05.2016 року, згідно виконавчого листа від 17.09.2013 року №1307/17/2012 (а.с.45).

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №51130935 щодо боржника ОСОБА_2 пред`явлено до виконання стягувачем 17.05.2016 року, згідно виконавчого листа від 17.09.2013 року №1307/17/2012 (а.с.47)

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №48769494 щодо боржника ОСОБА_3 пред`явлено до виконання стягувачем 17.09.2015 року, згідно виконавчого листа від 17.09.2013 року №1307/17/2012 (а.с.49).

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП№51130381 від 29.11.2017 року, виконавчий лист від 17.09.2013 року №1307/17/2012 повернуто стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника ОСОБА_4 майна, яке можна було б описати та реалізувати в рахунок погашення боргу не виявлено (а.с.52).

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК`Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченимикредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року перейшло до ТОВ «ФК`Дніпрофінансгруп» (а.с.13-14)

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп» (а.с.18-19).

26.08.2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення прав вимоги №б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» (а.с.23-24).

29.12.2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТзОВ «ФК ФОРТ» укладено договір про відступлення прав вимоги №б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №123/МБ-ЦВ від 16.07.2007 року, перейшло до ТзОВ «ФК ФОРТ» (а.с.28-29).

Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржників по вищевказаних рішеннях суду відповідно до укладених договорів відступлення права вимоги виступає заявник.

Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а згідно ст. 18 ЦПК України передбачено, що при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, однак постановлене 04 червня 2013 року рішення по цивільній справі №№ 2/1307/17/2012 не виконане.

З врахування вищевикладених обставин справи, суд вважає звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження таким, що відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18.

Оскільки суду не надано доказів наявності обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення, суд вважає вимоги ТзОВ «ФК ФОРТ» про заміну сторони виконавчого провадження обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог ТзОВ «ФК ФОРТ» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, то суд вважає, що вказані вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2- 711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV Закону (у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень та на час відкриття виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб ) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України " Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Згідно ст. 12 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

Як вбачається із витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №51131098 щодо боржника ОСОБА_1 пред`явлено до виконання стягувачем 17.05.2016 року, згідно виконавчого листа від 17.09.2013 року №1307/17/2012, однак 26.12.2016 року виконавчий документ повернено стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна.

Крім того, як видно з витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №51130935 щодо боржника ОСОБА_2 пред`явлено до виконання стягувачем 17.05.2016 року, згідно виконавчого листа від 17.09.2013 року №1307/17/2012 однак 26.12.2016 року виконавчий документ повернути стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна.

Крім того, як видно з витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №48769494 щодо боржника ОСОБА_3 пред`явлено до виконання стягувачем 17.09.2015 року, згідно виконавчого листа від 17.09.2013 року №1307/17/2012 однак 09.08.2016 року виконавчий документ повернути стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП№51130381 від 29.11.2017 року, виконавчий лист від 17.09.2013 року №1307/17/2012 повернуто стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника ОСОБА_4 майна, яке можна було б описати та реалізувати в рахунок погашення боргу не виявлено (а.с.52).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник із заявою про видачу дубліката виконавчого документа із вказаних боржників звернувся до суду вже після закінчення визначеного законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у поданій заяві просив у відповідності до ст. 433 ЦПК України поновити йому вказаний строк, оскільки він, на думку заявника, пропущений із поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р.).

Фактичні обставини справи свідчать про пасивну позицію як ПАТ КБ «НАДРА» (як первісного стягувача), так і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також правонаступників, згідно договорів про відступлення права вимоги, які протягом тривалого часу байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов`язків як правонаступників стягувача, несумлінно користувалися усіма наданими правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, не вживали заходів щодо виконання рішення суду.

Перехід права вимоги від ПАТ КБ «Надра» до ТзОВ «ФК ФОРТ» не може вважатися поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки права та обов`язки заявника, як нового кредитора та стягувача випливають і є похідними від правосуб`єктності первісного стягувача ПАТ КБ «Надра».

І хоч у поданій до суду заяві ТзОВ «ФК ФОРТ» посилається на те, що під час проведення процедури ліквідації його правонаступника ПАТ «КБ «Надра» всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржниках за відступленими кредитними договорами, у зв`язку із зміною керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ, були втрачені, а тому, враховуючи вказане, просили видати дублікати втрачених виконавчих документів та поновити їм строк для пред`явлення їх до виконання, однак крім складеного акту про втрату виконавчих документів від 04.08.2020 року, інших доказів суду не представив.

Заява стягувача про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа не містить жодного обґрунтування як щодо часу, обставин втрати виконавчих листів, їх фіксації, так і щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення їх до виконання.

Суд також критично відноситься до вказаних заявником причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, а саме запровадження у червні 2015 року процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра», оскільки відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку (якщо в банку не здійснювалася тимчасова адміністрація) забезпечують передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку Фонду/уповноваженій особі Фонду. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків винні особи несуть відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи вищенаведене, обов`язок вжиття заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком з часу запровадження ліквідаційної процедури покладалось на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників. Отже, з цього часу у стягувачів розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами та відповідно збільшилися можливості щодо захисту своїх прав та інтересів у встановленому законом порядку.

Незважаючи на вказане, первісним кредитором не вжито жодних заходів щодо виконання вказаного рішення, а заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заявник ТзОВ «ФК ФОРТ» всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України не надав суду достатніх доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Жидачівським районним судом Львівської області 17.09.2013 №1307/17/2012, а тому, зважаючи на закінчення строку, встановленого для пред`явлення даних виконавчих листів до виконання, й відсутність підстав для його поновлення, суд прийшов до висновку, що не можуть бути задоволені і вимоги ТзОВ «ФК ФОРТ» про видачу дубліката виконавчого документа.

Пунктом.17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 про те, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відтак, враховуючи недоведеність поважності причин пропуску ТзОВ «ФК ФОРТ» строків на пред`явлення виконавчих документів до виконання, вимога про видачу дубліката втраченого документа ТзОВ «ФК ФОРТ» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 76-79, 81, 258-261, 263, 433, 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України та Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволити частково.

Замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», , у справі №1307/17/12.

В решті вимог заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Жидачівський районнйи суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий суддя С.І. Сливка