справа № 197/591/21
провадження № 2/197/474/21
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року смт Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Охнач О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Гетьманенко О.І.,

розглянувши у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

Позивач 29.06.2019 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця і до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання позивача не надає.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 06.07.2021 позовну заяву прийнято і відкрито провадження у справіта призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач, повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач, повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить суд розглядати справу за його відсутності, позов визнав повністю та беззаперечно.

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони по справі перебувають у шлюбі з 08 серпня 2018 року, який зареєстрований Центрально-міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 550, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (арк. с. 12).

Як вбачається з копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05.11.2020 Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за час спільного проживання у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №79 (арк. с. 10).

Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою (арк.с 9).

Відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача не надає.

ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду.

Дослідивши докази, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав:

Суд погоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідач визнав позов повністю та беззаперечно.

Вказані обставини визнані сторонами у справі, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує також вимоги ст. 84 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, їх дохід, крім того, суд бере до уваги, що відповідач вже сплачує аліменти на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу).

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

П. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, що у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

В даному випадку ціна позову складає 9000 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить з 01.01.2021 року 2 270 грн.

Мінімальна ставка судового збору станом з 01.01.2021 року 908 грн.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач від сплати судового збору звільнений.

За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про зменшення судового збору на 50 відсотків.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 84, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 81, 141, 247, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 29.06.2021 і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи (данні):

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ