ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 липня 2021 року

м. Харків

Справа № 645/4970/20

Провадження № 22-ц/818/3686/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються: Немишлянський ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м.Харків)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Немишлянського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м.Харків), за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року, постановлену суддею Федоровою О.В., -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Немишлянського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м.Харків).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення її скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до її скарги положення ст.ст.183, 184 ЦПК України, які регулюють порядок подання до суду заяв (клопотань), оскільки нею подано скаргу в порядку положень ст.447 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не було надано суду доказів надсилання скарги іншим учасникам справи, а також в скарзі не зазначено боржника і його місцепроживання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно із ч.4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать, що у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди у здійсненні права користування майном ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 виявити та усунути причини протікання води у квартиру АДРЕСА_1 , що зумовлюють залиття квартири АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 4 000грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 901,29грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 05 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на надання правової допомоги в розмірі 4 629,50грн.

На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_1 отримано виконавчий лист, який у подальшому було пред`явлено на виконання до Немишлянського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м.Харків).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Положенням статті 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч.1 ст.450 ЦПК України).

Вимоги до скарги передбачені положенням ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Матеріали справи свідчать, що у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Немишлянського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків).

Разом з тим, із змісту скарги вбачається, що скаржником ОСОБА_1 не зазначено в скарзі всіх учасників справи, а саме боржника ОСОБА_2 та її місце проживання.

Крім того, скаржником не виконано обов`язок передбачений положенням ч.2 ст.183 ЦПК України, а саме суду не надано доказів направлення (надіслання) іншим учасниками справи (провадження) примірника скарги разом з доданими до не ї матеріалами.

З урахуванням вищезазначених обставин та з огляду на невідповідність скарги вимогам ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та невиконання скаржником вимог ч.2 ст.183 ЦПК України, у суду першої інстанції були законні підстави для застосування положень ч.4 ст.183 ЦПК України про залишення скарги заяви без розгляду.

Доступ скаржника до правосуддя не буде порушений, оскільки ухвала суду про залишення скарги без розгляду не є перешкодою для повторного звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова