Провадження №6/554/250/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Сорока Ю.Г., за участю представника заявника (відповідача) Анопольської Р.В., позивача ОСОБА_1 розглянувши ОСОБА_2 в справі за позовом ОСОБА_1 до нього, третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) про виконання рішення суду та скасування арешту з майна,

встановив:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2021 було задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнуто на користь позивачки суму матеріальної шкоди завдану залиттям квартири у розмірі 46 916,00 грн, суму сплати судового збору у розмірі 840,80 грн, витрати за складання звіту у розмірі 5 000,00 грн на загальну суму 52 756, 80 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.05.2021 рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2021 у справі №554/11181/20 залишено без змін.

23.07.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання вказаного рішення. Заява обґрунтована тим, що останній не має змоги виконати рішення суду одразу в повному обсязі без ускладнення майнового стану його та його родини. На утриманні ОСОБА_2 перебувають цивільна дружина, яка не працевлаштована, мати ОСОБА_3 , 1975 року народження, яка також не працює та не отримує жодного доходу та батько ОСОБА_4 , 1972 року народження, який є інвалідом ІІІ групи та потребує постійного лікування. За вказаних обставин, заявник є єдиним повноцінним та працездатним годувальником у родині, а тому він не має можливості погасити всю заборгованість в повному обсязі. Однак повністю визнає борг та має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування сум на банківський рахунок ОСОБА_1 в найкоротший термін.

Також, 27.07.2021 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про скасування арешту з майна, накладеного постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Проніною Л.М. від 05.07.2021 року в межах виконавчого провадження № 65962053 від 04.03.2021 року, з примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 15.06.2021 на виконання судового рішення у справі № 554/11181/20, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми матеріальної шкоди завданої залиттям квартири у розмірі 46 916,00 грн, суми сплати судового збору у розмірі 840,80 грн, витрат за складання звіту у розмірі 5 000,00 грн на загальну суму 52 756, 80 грн. Свою заяву ОСОБА_2 обґрунтував тим, що державним виконавцем не було його ознайомлено з постановою про відкриття виконавчого провадження, а вжиті заходи забезпечення у вигляді накладення арешту на майно є неспівмірними з сумою стягнення. Окрім того, до обсягу арештованого майна в межах виконавчого провадження №65962053 віднесено належний ОСОБА_2 автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, який використовується ним для виконання посадових обов`язків, що моє роз`їзний характер, вказане підтверджується довідкою АТ ШУкргазвидобуванняШ від 19.07.2021 №203.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений.

Представник заявника ОСОБА_5 в судовому засіданні вказані заяви ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі, та зазначила, що державним виконавцем арешти були накладені не лише на майно, а й на рахунки заявника (відповідача). ОСОБА_2 є офіційно працевлаштованим, і заявлені ним заяви про розстрочення виконання рішення суду та зняття арешту з майна, спрямовані лише на належне виконання судового рішення. Представник заявника зауважила, що ОСОБА_2 вже сплатив 5000,00 грн. на рахунок, який йому надала державний виконавець, у липні 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти заяв ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду та скасування арешту з майна в повному обсязі, просила відмовити ОСОБА_2 в розстроченні виконання рішення винесеного Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2021 року.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України, до яких, з-поміж іншого, належить право подавати заяви та клопотання, у котрих в силу статті 182 вказаного Кодексу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Горнсбі проти Греції"). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, зокрема, пункту 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Суд виходячи з того, що обставини зазначені заявником в обґрунтування заяви, узгоджуються з наведеними вимогами законодавства, вважає за можливе задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Окрім того, розглянувши заяву ОСОБА_2 про скасування арешту з майна, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що вона підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

В силу пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження?, відповідно до цього закону виконавчі листи, що видаються судами у визначених випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою та п`ятою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що постанови виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», вказує, що однією із засад виконавчого провадження є співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Відповідно до ч. З ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди державного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. .

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Виходячи 3 4. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право, в тому числі брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення.

Неповідомлення державним виконавцем боржника про проведення арешту майна позбавило його право взяти участь у проведенні вказаних виконавчих дій. У разі завчасного повідомлення боржник мав би можливість надати державному виконавцю пояснення, у тому числі й про наявність утриманців, і про те, що до обсягу арештованого майна в межах виконавчого провадження №65962053 віднесено належний ОСОБА_2 автомобіль VOLKSWAGEN JETTA. Вказаний автомобіль використовується ним для виконання посадових обов`язків, що має роз`їзний характер роботи.

Арешт вищевказаного автомобіля на думку ОСОБА_2 є не лише неспівмірним із загальною сумою стягнення у даному виконавчому провадженні, а й, на переконання ОСОБА_2 порушує його право на працю, оскільки заборона користування автомобілем позбавляє його можливості виконувати покладені на нього посадові обов`язки, які полягають, зокрема, але не виключно, у усуненні несправностей робочих агрегатів за місцем їх знаходження по всій території Полтавської області.

Відповідно до вимог п. 8) ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням .

Таким чином, заходи примусового виконання рішення повинні відповідати заявленим і задоволеним судом вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, який був вирішений у суді, бути співмірними цим вимогам, необхідним і достатнім для забезпечення виконання судового рішення.

Заявником не надано офіційних відомостей про перелік майна, яке належить йому на праві приватної власності, та оцінку майна. Лише надані відомості про автомобіль.

Разом з цим у суду викликає сумніви, що державним виконавцем накладення арешту на майно, яке міститься у оскаржуваних постановах, дійсно є співмірним з сумою, яку підлягає стягнути з боржника, оскільки ним не надано доказів, щоб спростували доводи заявника в цій частині заяви.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дійсно у даному виконавчому провадженні державним виконавцем допущено низку порушень Закону України «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» що надає суду підстави вважати його дії , а також винесені ним рішення, а саме, постанова від 05.07.2021 р. про арешт майна неправомірними, а заява - частково обґрунтованою.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд вважає, що усунення порушення, і поновлення порушеного права заявника можливе шляхом скасування арешту, накладеного на автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .

Разом з цим, суд вважає вимоги заявника про скасування арешту з всього майна боржника необгрунтованим.

Крім того, суд приймає до уваги, що в постановах державного виконавця про арешт майна боржника від 05.07.2021 р. не вказані об`єкти майна на які накладено арешт, а заявником не надано інших відомостей про обсяг арештованого майна.

Тому у цій частині заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 258- 261, 435, 451 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 в справі за позовом ОСОБА_1 до нього, третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) про виконання рішення суду та скасування арешту з майна задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2021 у справі №554/11181/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди завданої залиттям квартири у розмірі 46 916,00 грн, суму сплати судового збору у розмірі 840,80 грн, витрати за складання звіту у розмірі 5 000,00 грн на загальну суму 52 756, 80 грн на один рік, до 20.04.2022 рівними частинами, а саме:

1.до 20.07.2021 5 275,68 грн:

2.до 20.08.2021 5 275,68 грн;

3.до 20.09.2021 5 275,68 грн;

4.до 20.10.2021 5 275,68 грн;

5.до 20.11.2021 5 275,68 грн;

6.до 20.12.2021 5 275,68 грн;

7.до 20.01.2022 5 275,68 грн;

8.до 20.02.2022 5 275,68 грн;

9.до 20.03.2022 5 275,68 грн;

10.до 20.04.2022 5 275,68 грн;

Скасувати арешт накладений на автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги з дня її проголошення, а особами які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення у той самий строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя В.М.Бугрій