___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/3450/21
УХВАЛА

про відмову в застосуванні зустрічного забезпечення позову

21.07.2021 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

головуючий суддя - Літвінова І.А.,

секретар судового засідання - Поведьонков І.А.,

за участю:

представника позивача - адвоката Манушина В.О.,

відповідача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Поплавського Д.П.

розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 і її представника - адвоката Поплавського Д.П. про застосування зустрічного забезпечення зобов`язання відповідно до положень ст.154 ЦПК України у цивільній справі № 520/20655/18 за позовом ОСОБА_2 до Державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пінігіної Тетяни Миколаївни, Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2019 року ухвалою суду у цивільній справі № 520/20655/18 задоволено клопотання позивача про забезпечення позову і накладено арешт на спірне майно: частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , якій складається в цілому з житлової будівлі, літера «А», загальною площею 172,9 кв.м., житловою площею 78,3 кв. м., та господарських будівель і споруд:- літня кухня літера «Ж», вбиральні - літера «З», гараж літера «И», навіс літера «К, Л», мостіння, №1-4 огородження, розташованих на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні, на яке державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори в місті Одесі Пінігіною Тетяною Миколаївною оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 лютого 2019 року, зареєстроване в реєстрі за номером 6-252 і у спадковому реєстрі за № 62173123 від 15.02.2019 року. При застосуванні заходів забезпечення позову судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Ухвала суду набрала законної сили в день її постановлення, в апеляційному порядку не оскаржувалась. З заявою про повне чи часткове скасування або зміну заходів забезпечення позову учасники справи до суду не зверталися.

Між тим, 13.07.2021 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Поплавський Д.П. подали клопотання про застосування зустрічного забезпечення відповідно до положень ст.154 ЦПК України у цивільній справі №520/20655/18 за позовом ОСОБА_2 до Державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пінігіної Тетяни Миколаївни, Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини шляхом внесення ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на депозитний рахунок суду кошті в сумі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень. Клопотання мотивоване тим, що судом не застосоване обов`язкове зустрічне забезпечення відносно позивача після вжиття заходів забезпечення позову. На думку відповідача та її представника, позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте дійсне місце його перебування невідомо і станом на 13.07.2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем не зареєстроване нерухомого майна. До клопотання доказів відсутності позивача за місцем реєстрації та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не надано.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Поплавський Д.П. клопотання підтримали та просять задовольнити.

Представник позивача адвокат Манушин В.О. у задоволенні клопотання просить відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заявлене клопотання вважає способом затягування відповідачем строків розгляду справи.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, що не є для суду перешкодою для вирішення клопотання.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення при відсутності доказів наявності реальних ризиків завдання відповідачу вжитими заходами забезпечення позову у вигляді арешту на спірне майно збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Вжиті заходи забезпечення позову відповідають вимогам ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, якою встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову визначені накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Доказів про завдання відповідачу будь-якого розміру збитків вжитими заходами забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно суду не надавалось

Розглядаючи скаргу на відмову у зустрічному забезпеченні позову при накладенні арешту на нерухоме майно Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року по справі №381/4019/18 (провадження 14-729цс19) надала роз`яснення, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Обраний вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд, яка викладена в постанові в справі № 753/2380/18-цз від 19 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом.

В даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином забезпечення позову може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених статтею 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Відповідач таких доказів до клопотання також не надав.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.09.2019 р. у справі N 175/59/18 визначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення за наявності одночасно таких підстав: 1) якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) якщо позивач не має майна, що знаходиться на території України.

Як вбачається з змісту клопотання відповідача, позивач має зареєстроване місце проживання (перебування) на території України, ця адреса перевірена нотаріусом при оформленні довіреності позивачем на ім`я свого представника адвоката Манушина В.О., тому передбачені ч. 3 ст.154 ЦПК України підстави для обов`язкового застосування заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Ухвала про відмову у застосуванні зустрічного забезпечення не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, на що звернув увагу Верховний Суд в постанові від 17 березня 2021 р. при розгляді справи N 439/1347/19 (провадження N 61-17580св20).

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 31 жовтня 2019 року у справі N 521/18597/18, від 20 грудня 2019 року у справі N 306/513/16-ц і від 19 листопада 2020 року у справі N 520/14591/18, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення, тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Про відмову у застосуванні зустрічного забезпечення позову суд постановляє ухвалу та роз`яснює порядок її оскарження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150 153, 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Поплавського Д.П. про застосування зустрічного забезпечення відповідно до положень ст.154 ЦПК України шляхом внесення ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на депозитний рахунок суду коштів в сумі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень у цивільній справі № 520/20655/18 за позовом ОСОБА_2 до Державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пінігіної Тетяни Миколаївни, Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення судом.

Днем складення повної ухвали є 29 липня 2021 року.

Ухвала про відмову у застосуванні зустрічного забезпечення позову не підлягає оскарженню окремо від рішення суду і заперечення на цю ухвау можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Літвінова І. А.