УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2021 року м. Мукачево Справа №303/4366/21

4-с/303/26/21

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево

скаргу ОСОБА_1

стягувач ОСОБА_2

особа, дії якої оскаржуються: Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Івано-Франківськ в особі начальника Медвідь Івана Михайловича

про скасування постанови від 18 травня 2021 року серії ВП №49778946 «Про скасування процесуального документу»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, у якій просить скасувати постанову від 18 травня 2021 року серії ВП №49778946 «Про скасування процесуального документу», винесену начальником Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Івано-Франківськ Медвідь І.М. (надалі - Постанова).

Необхідність задоволення скарги обґрунтовується доводами про неправомірність дій щодо прийняття оскаржуваної за предметом скарги Постанови, оскільки вона та її син з 2010 року є громадянами Угорщини. «Будапештським судом» ухвалено 9 серпня 2019 року рішення, яким встановлено порядок спілкування ОСОБА_2 з сином. Відтак рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області щодо порядку спілкування стягувача з сином виконуватися на території України не може.

Крім того, представник скаржника вказує на те, що оскаржуваною Постановою було відновлено виконавче провадження та прийнято до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого до виконання закінчився.

Від начальника Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшли заперечення на скаргу, у яких зазначено, що оскаржувана Постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства за наслідками відповідної перевірки. Також зазначає, що строки пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплили, оскільки такі переривалися. Крім того, доводи скаржника щодо неможливості виконання рішення суду в Україні були предметом оцінки при ухваленні рішення, яке викону.

У поданому скаржником «відзиві» на заперечення, наголошено на тому, що між сторонами досягнуто угоди, яка затверджена судом центрального кварталу Буда щодо участі стягувача ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною. Також вказує на те, що оскаржувана Постанова винесена начальником відділу із перевищенням службових повноважень.

Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Згідно з частиною першою ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців (частина перша ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 18 Цивільного процесуального кодексу України визначені ознаки обов`язковості судових рішень.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У переданій на розгляд суду скарзі скаржника просить суд скасувати Постанову у зв`язку з неправомірністю дій державного виконавця та неможливістю виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області на території України з огляду на вирішення спірної ситуації щодо участі у вихованні дитини між батьками судом іноземної країни.

По відношенню до таких доводів скаржника суд зазначає наступне.

На підставі постанови державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Пушкаш В.В. від 12.01.2016 відкрито виконавче провадження ВП №49778946 з приводу примусового виконання виконавчого листа №2/303/2533/15 виданого 30.11.2015 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про усунення перешкод, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.12.2019 державним виконавцем Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Халус Є.М. в межах виконавчого провадження ВП №49778946 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 частини 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд з цим, 18.05.2021 начальником відділу Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Медвідь І.М. винесено постанову про скасування «Постанови про закінчення виконавчого провадження» від 26.12.2019.

Щодо законності спірної Постанови, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 74 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Із урахуванням положення частини третьої статті 74 Закону на ОСОБА_5 як начальника Мукачвіського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), покладений обов`язок здійснювати контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю підпорядкованих йому державних виконавців, у тому числі й шляхом розгляду скарг стягувачів у виконавчому провадженні.

Фактичний аналіз змісту матеріалів справи свідчить про те, що 10.11.2020 (а.с. 86) та 06.04.2021 (а.с. 88) до начальника Мукачівського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернувся представник стягувача Пуйов В.Є. про проведення перевірки законності винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2019.

За результатами проведеної перевірки начальником відділу винесено Постанову.

Дії суб`єкта оскарження щодо скасування процесуального документу здійснені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах повноважень наданих державному виконавцю.

Жодних порушень закону при винесені оспорюваної Постанови, державним виконавцем допущено не було.

За результатами судового розгляду справи слід констатувати, що дії суб`єкта оскарження були спрямовані на практичну реалізацію положень діючого законодавства для належного виконання судового рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання на всій території України, а оскаржувана за предметом скарги Постанова у жодній мірі не порушує законні права та інтереси як боржника, так і стягувача у виконавчому провадженні та є такою, що прийнята для максимальної реалізації охоронюваних законом прав стягувача.

Аргументи та доводи ОСОБА_1 не спростовують вищевказаних висновків суду.

Також суд наголошує на тому, що завданням суду при розгляді такої категорії справ (Розділ VII Цивільного процесуального кодексу України) є саме судовий контроль за виконанням судових рішень, а не їх перегляд чи новий розгляд справ по суті.

Відповідно до частини третьої статті 451 Цивільного процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищенаведених обставин справи та враховуючи те, що в судовому засіданні скаржником, не доведено обставин що неправомірності дій державного виконавця з приводу винесення Постанови, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 19, 124, 1291 Конституції України, статтями 2, 3, 12, 18, 260, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні скарги - відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость