Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідачів Спиридонової В.С., Романенка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс», про визнання розпорядження №214 від 15.03.2019 року неправомірним, його скасування, про стягнення недонарахованої премії за березень 2019 року та відшкодування моральної шкоди,-

У С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до відповідача про скасування розпорядження №214 від 15.03.2019 року, посилаючись на наступне. На даний час позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Метінвест-Промсервіс», працює у цеху ділянки лінії різки та листообробки ЦСО ЛПЦ 3000 на посаді слюсаря-ремонтника 5-го розрядку. Є членом Маріупольської первинної профспілкової організації 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність». 15.03.2019 року він вийшов на роботу у свою зміну, робочий час розпочинається о 07 годині. Під час переміщення по цеху до робочого місця, ще до початку робочої зміни, о 06-40 годин, був зупинений начальником ЦСО ЛПЦ 3000 ОСОБА_3 , який вказав на переміщення позивача по цеху без окулярів, у зв`язку з чим, повідомив про видачу ним розпорядження про позбавлення останнього премії у розмірі 50%. При цьому ОСОБА_3 не витребував від позивача ані пояснювальної записки, ані не зафіксував належним чином факт порушення, якщо б таке мало місце. Позивачем зазначалось, що зміна ще не розпочалась і він тільки йде до свого робочого місця. Проте, 15.03.2019 року розпорядженням начальника ЦСО ЛПЦ 3000 ОСОБА_3 його позбавлено 50% премії за березень 2019 року, відрахування якої відбулося із заробітної плати, нарахованої за квітень 2019 року. Вважає таке розпорядження незаконним, оскільки час до початку зміни та після закінчення зміни є його особистим часом, який він має право використовувати для своїх потреб та на власний розсуд. За роз`ясненнями щодо ситуації, яка сталась, він звертався до ОСОБА_3 та його вищестоящого керівництва, проте жодної відповіді не отримав. Таким чином просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження №214 від 15.03.2019 року, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити недонараховані 50% премії за березень 2019 року, що складає 2116,50 грн., а також стягнути з відповідача на його користь відшкодування 5000грн. моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями з боку начальника цеху ОСОБА_3 , оскільки позбавлення грошової винагороди позначилось на його родині, він є батьком п`ятьох дітей, відтак кожна копійчина є для нього значущою, судові витрати покласти також на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні, підтримуючи свої позовні вимоги, додатково зазначив, що був зупинений начальником цеху о 06-40 годин, йшов по приміщенню цеху до майстерні, де проводилась змінна нарада, робоча зміна розпочинається о 07 годині, тобто після наради. Виконує свої обов`язки у засобах індивідуальної захисту, а саме в окулярах, які йому видають на роботі. Строк експлуатації окулярів розрахований на 6 місяців, проте, якщо вони передчасно зносились, можливо звернутись до керівництва та отримати інші. Про порядок використання окулярів ознайомлений, окуляри якого саме типу йому видавались він не пам`ятає. З інструкцією про охороні праці ознайомлений, повідомлений, що перебування в окулярах є обов`язковим. Засоби захисту вдягав під час виконання робіт, постійно їх носити не можна, оскільки вони впливають на зір. Зауважив, що 15.03.2019 року мав при собі окуляри, але вони були в поганому стані, зношені, про що в усному порядку він повідомляв майстра, проте нових не отримав, в письмовому вигляді до керівництва з цього питання не звертався. В додатку до наказу №104 зазначено, що у разі якщо окуляри прийшли в непридатний стан, їх можна не носити. Раніш зауважень з приводу окулярів не отримував, хоча інцидент з ОСОБА_3 стався не в перше, у лютому 2019 року відбувалась розмова щодо відсутності окулярів, але з ніким приписом від 04.03.2019 року його не ознайомлювали. Також пояснив, що має загальний стаж роботи на заводі біля 43 років, у ЦСО ЛПЦ 3000 працює з лютого 2015 року. Має на утриманні п`ятої неповнолітніх дітей, а відтак позбавлення 50% преміювання, яке відбулось на його думку незаконно, безпосередньо вплинуло на матеріальне забезпечення його родини, відтак просив суд задовольнити його позовні вимоги повністю. Крім того, підтвердив, що у лютому 2021 року вийшов з профспілки Маріупольська первинна профспілкова організація №141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» та на теперішній момент не є її членом.

Представник позивача Самохвалов С.В., який діє на підставі довіреності від 25.09.2020 року, у судовому засіданні підтримав позицію позивача, просив суд позов задовольнити, вказуючи на те, що п.2.7 Додатку 1 до Наказу №710 від 15.11.2018р. передбачає корегування розміру премії за наявності двох факторів й на 25%, тому позбавлення позивача на 50% є безпідставним.

Представник відповідача ОСОБА_4 , яка діє на підставі довіреності від 09.12.2019 року, заперечувала проти позову ОСОБА_1 , з посиланням на те, що відповідно до чинного законодавства на роботодавця покладається обов`язок створення таких економічних та організаційних умов, які б забезпечували збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності чи під час перебування на території підприємства, зокрема, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У свою чергу, працівник зобов`язаний неухильно дбати про особисту безпеку і здоров`я в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Однак, даний обов`язок ОСОБА_1 систематично порушується, так, 04.03.2019 року останній порушив правила праці, а саме знаходився на робочому місці без засобів індивідуального захисту (ЗІЗ) для органів зору (окулярів). Про дане порушення працівниками ВЛК було складено Припис №47 від 04.03.2019 року. На виконання цього припису з робітником проведена профілактична бесіда щодо необхідності виконання правил з охорони праці та вірогідності настання несприятливих наслідків у вигляді нещасного випадку внаслідок нехтування правилами. Проте, 15.03.2019 року ОСОБА_1 , знов знаходився на території цеху без використання ЗІЗ для органів зору, дане порушення зафіксоване начальником цеху ЦСО ЛПЦ-3000 ОСОБА_3 шляхом складання талону №7 від 15.03.2019 року про попередження порушень. З даним талоном позивач ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом. Відтак, ОСОБА_1 не тільки поставив під загрозу власну безпеку та здоров`я, але і порушив чисельні норми з охорони праці, як то п.3.4, п.3.12 Правил внутрішнього трудового розпорядку TOB «Метінвест-Промсервіс», п.2.15, п.2.16 Робочої інструкції 204 №013 Слюсаря ремонтника 5 розряду цеху сервісного обслуговування ЛПЦ-3000 (ЦСО ЛПЦ-3000), п.1.17 Інструкції з охорони праці №ІОП 07-18, за якими для слюсаря-ремонтника носіння захисних окулярів відкритого типу є обов`язковим. Отже, враховуючи грубі систематичні порушення працівником нормативних актів з охорони праці, та, як наслідок, недієвості в даному випадку такого методу переконання дотримання правил охорони праці як профілактична бесіда, до працівника було застосовано інший метод переконання та заохочення - корегування розміру премії відповідно до Положення про преміювання працівників TOB «Метінвест-Промсервіс». На підставі вищенаведеного, начальником цеху ЦСО ЛПЦ-3000 було правомірно видане розпорядження №214 від 15.03.2019 року про корегування премії робітнику ЦСО ЛПЦ-3000 ОСОБА_1 внаслідок порушення правил охорони праці, а саме невикористання ЗІЗ для органів зору. На підставі наведеного просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача Романенко А.В., який діє на підставі довіреності від 26.10.2020 року, у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилався, на те, що територія цеху ЦСО ЛПЦ-3000 є структурним підрозділом TOB «Метінвест-Промсервіс». Перебування на території підприємства само по собі передбачає безумовне застосування засобів індивідуального захисту, у тому числі захисних окулярів, оскільки вказана територія є територією підвищеної небезпеки. При цьому прив`язки, щодо початку чи кінця робочої зміни в нормативних документах не міститься. Відтак, розпорядження начальника цеху ЦСО ЛПЦ-3000 №214 від 15.03.2019 року є правомірним, видане внаслідок порушення ОСОБА_1 правил охорони праці, а саме невикористання засобів індивідуального захисту для органів зору. Спричинення останньому моральної шкоди не доведено, жодного медичного документу щодо наявності стресу позивачем не надано.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ст.12 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП) працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену трудовим договором, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядникові.

Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Метінвест-Промсервіс», працює у цеху ділянки лінії різки та листообробки ЦСО ЛПЦ 3000 на посаді слюсаря-ремонтника 5-го розрядку, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.10.1978 року.

З 27.03.2019 року був членом Маріупольської первинної профспілкової організації 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», на підтвердження чого надано особисту заяву ОСОБА_1 від 27.03.2019 року щодо вступу в профспілку та витяг з протоколу засідання профспілкового комітету Маріупольської первинної профспілкової організації №141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» №7 від 27.03.2019 року. Однак на момент прийняття судом рішення зазначив у судовому засіданні, що в лютому 2021 року вийшов з профспілки та не є її членом.

Відповідно до ст.139 КЗпП працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

В силу вимог статті 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва; користуватися засобами колективного та індивідуального захисту. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно зі статтею 140 КЗпП трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

Відповідно до статті 141 КЗпП на власника або уповноважений ним орган, покладається обов`язок правильно організувати працю працівників, забезпечити трудову і ви дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці.

За розпорядженням начальника ЦСО ЛПЦ-3000 Руденка В.В. №214 від 15.03.2019 року, слюсареві-ремонтнику 5-го розрядку ділянки лінії різки та листообробки ЦСО ЛПЦ 3000 ОСОБА_1 , табельний №2546, за порушення п.1.17 Інструкції з охорони праці №ІОП 07-18 «За загальними вимогами правил безпеки для працівників підприємства ТОВ «Метінвест-Промсервіс», п.4.1, п.4.2, п.5.3.4 Положення про використання захисних окулярів в ТОВ «Метінвест-Промсервіс», відкоригувати розмір виробничої премії за результатами праці за березень 2019 року, знизивши на 50%, відповідно з п.4.13 Положення про преміювання працівників ТОВ «Метінвест-Промсервіс» та Додатком №3 до Положення (п.2.7 Показників корегуючих розмір премії).

З виявленим фактом правопорушення ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис, про що свідчить копія талону попередження порушень №7 від 15.03.2019 року, проте з вищевказаним розпорядженням №214 від 15.03.2019 року останній відмовився ознайомлюватись, про що було складено відповідний акт від 15.03.2019 року.

Відповідно до п.1 Додатку №4 п.2-17 Системи управління охорони праці ТОВ «Метінвест-Промсервіс», начальник цеху має право видавати талони попередження порушень.

Згідно п.3. Додатку №4 п.2-17 Системи управління охорони праці, в залежності від характеру порушення к порушнику на підставі талону попередження можу бути застосовані міри дисциплінарного, матеріального та суспільного впливу, передбачені діючим законодавством.

Як убачається з наданих суду документів, дотримуючись вищезазначеної процедури ЦСО ЛПЦ-3000 Руденка В.В. виписав ОСОБА_1 талон №7 від 15.03.2019 року про попередження порушень. Даний талон порушником підписаний особисто.

Отже суд доходить висновку, що фіксування порушення повністю відповідає процедурі, встановленій на підприємстві.

Загальна розрахункова премія за підсумками робіт у березні 2019 року робітника ОСОБА_1 складала 4232,99 грн. За розпорядженням №214 від 15.03.2019 року «Про корегування премії робітнику ЦСО ЛПЦ-3000 Планіді О.М.» проведено корегування премії на 50% за підсумками робіт у березні 2019 року на суму 2116,50 грн., утримання зазначеної суми проведено у квітні 2019 року. На підтвердження вказаного надані розрахункові листи робітника ОСОБА_1 за березень 2019 року та квітень 2019 року.

Відповідно до п.1.17 Інструкції з охорони праці №ІОП 07-18, для слюсаря-ремонтника носіння захисних окулярів відкритого типу є обов`язковим.

Пункти 4.1, 4.2, та 5.3.4 Положення про використання захисних окулярів в ТОВ «Метінвест-Промсервіс» передбачають всі працівники підприємства, підрядних організацій, контролюючих органів та відвідувачі зобов`язані перебувати у захисних, захисних коригуючих або інших захисних окулярах в залежності від методів, режимів та видів, що виконуються за їх участю або в місцях їх знаходження робіт. Дані вимоги розповсюджуються також на всіх працівників, які знаходяться за межами підприємства, виконуючи роботи за завданням роботодавця, та зобов`язані застосовувати захисні й захисні коригуючі окуляри.

З Положенням про застосування захисних окулярів у ТОВ «Метінвест-Промсервіс» П.№26-15 ОСОБА_1 також ознайомлений, що вбачається за доповненням до протоколу №40 від 20.08.2018 року засідання комісії про перевірку знань за питаннями охорони праці, згідно якого останній вказане Положення знає.

Зі службової записки комірника ЦСО ЛПЦ-3000 ОСОБА_5 , наданої суду представником відповідача, убачається, що ОСОБА_1 (слюсареві-ремонтнику 5-го розрядку ділянки лінії різки та листообробки ЦСО ЛПЦ 3000, табельний №2546) у листопаді 2018 року та березні 2019 року видавались, як засіб індивідуального захисту, окуляри захисні відкриті.

Разом з тим, аналогічне порушення (відсутність захисних окулярів) ОСОБА_1 вчинене не вперше, оскільки 04.03.2019 року інженером по ОП та ПБ ОСОБА_6 винесене припис №47 від 04.03.2019 року, щодо виявлених порушень у цеху, серед яких вказано, що персонал цеху не використовує ЗІЗ. За результатами виконання якого, начальником ЦСО ЛПЦ-3000 ОСОБА_3 повідомлено, що з порушниками, зокрема з ОСОБА_1 , проведено профілактичну бесіду щодо необхідності використання засобів індивідуального захисту.

Особистою заявою та доповідними записками від 28.03.2019 року та 10.06.2019 року ОСОБА_1 повідомляв начальника ЦСО ЛПЦ-3000 ОСОБА_3 та директора ТОВ «Метінвест-Промсервіс» ОСОБА_7 про незгоду з розпорядженням №214 від 15.03.2019 року, повідомивши, що дійсно, через слабкий зір та поганий стан захисних окулярів, а також відсутність на робочій ділянці пункту очистки окулярів, перебував у цеху без них. Проте зазначив, що був зупинений о 6-40 годин, тобто до початку робочої зміни.

Пунктом 2.7 Додатку 4 до Положення про преміювання працівників ТОВ «Метінвест-Промсервіс» зазначено, що показником корегування розміру премії 25% є незастосування захисних окулярів під час виконання робіт ударним, електропневматичним інструментом та в особливо запилених місцях.

Отже, вказані вимоги передбачають корегування премії працівника у розмірі 25% за наявності порушення з урахуванням двох факторів, виконання робіт та особливо запилені місця. В той час, як викладено у розпорядженні № НОМЕР_2 від 15.03.2019р., шляхом руху до ділянки, слюсар-ремонтник ОСОБА_8 перебував на території цеху без використання захисних окулярів.

Виходячи з доказів, досліджених судом, встановлено факт перебування позивача без захисних окулярів, однак не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні його перебування в той день під час виконання робіт ударним, електропневматичним інструментом та в особливо запилених місцях.

Підсумовуючи викладене, суд вважає Розпорядження №214 від 15.03.2019 року про корегування премії працівнику ЦСО ЛПЦ-3000 Планіда О.М. неправомірним і таким, що підлягає скасуванню.

З розрахункового листка ТОВ «Метінвест-Промсервіс» за квітень 2019р вбачається, що розмір 50% премії, якої позивач був незаконно позбавлений, складає 2116,50 грн., і підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Щодо твердження позивача про те, що час до початку зміни та після закінчення зміни є його особистим часом, який він має право використовувати для своїх потреб та на власний розсуд, суд зазначає.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний, зокрема, дбати про особисту безпеку і здоров`я в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства.

Відтак, не зважаючи на час виявлення порушення та час початку робочої зміни, сам факт знаходження позивача на території підприємства, є таким, що зобов`язує його не тільки мати при собі, але й безпосередньо використовувати (шляхом носіння) засоби індивідуального захисту, у тому числі захисні окуляри.

Статтею 237-1 КЗпП передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 своєї постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд вважає підтвердженим факт порушення законних прав позивача, яке полягало в незаконному позбавленні премії, що призвело до моральних страждань і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховає конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат. Зокрема, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому суд вважає справедливим визначити суму компенсації в розмірі 500 грн.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання розпорядження №214 від 15.03.2019 року неправомірним, його скасування, про стягнення недонарахованої премії за березень 2019 року та відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Метінвест-Промсервіс» на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 76,84 грн.

Керуючись ст.ст.3, 5, 7, 8, 18, 229, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс», про визнання розпорядження №214 від 15.03.2019 року неправомірним, його скасування, про стягнення недонарахованої премії за березень 2019 року та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати розпорядження начальника цеху ЦСО ЛПЦ-3000 Руденка В.В. №214 від 15.03.2019 року неправомірним та його скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» (, юридична адреса: м.Запоріжжя, Південне шосе, 72) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недонараховані 50% премії за березень 2019 року у розмірі 2116,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» (, юридична адреса: м.Запоріжжя, Південне шосе, 72) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду в розмірі 500 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» (, юридична адреса: м.Запоріжжя, Південне шосе, 72) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 76,84 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29 березня 2021 року.

Суддя: Т.В. Пустовойт