ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/634/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"22" червня 2021 р.Дарницький районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Сирбул О.Ф.
за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного ториторіального управління юстиції у місті Києві, про звільнення майна з-під арешту, -
Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного ториторіального управління юстиції у місті Києві, про звільнення майна з-під арешту.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 19 жовтня 2019 року. Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали 17.05.2007 року договір кредиту № 42.07-07/220 . Також, 17.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: незакінчену будівництвом квартиру НОМЕР_3, загальною площею 113,71 кв.м., жилою площею 52,87 кв.м., шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.11.2019 р.н, іпотекодержателем незакінчену будівництвом квартиру НОМЕР_3, загальною площею 113,71 кв.м., жилою площею 52,87 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 виступає саме АТ «Укрсоцбанк». У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_1 , позивач змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Однак позивачу стало відомо, що розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно на даний час неможливо, оскільки ухвалою, справа № 2-7490/2012, 18.10.2012 Дарницький районний суд м. Києва, суддя Набудович І.О., постановою про відкриття виконавчого провадження, 433/22, 17.05.2012, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження, що і стало підставою для звернення до суду з даним поховом.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2020 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача Тищенко К.О. надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов до суду не направив.
Представник третьої особи Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного ториторіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з`явився надав до суду листа про розгляд справи у його відсутність представника Відділу.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 19 жовтня 2019 року.
Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали 17.05.2007 року договір кредиту № 42.07-07/220 (а.с. 4-10).
Також, 17.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: незакінчену будівництвом квартиру НОМЕР_3, загальною площею 113,71 кв.м., жилою площею 52,87 кв.м., шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11-16).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.11.2019 р.н, іпотекодержателем незакінчену будівництвом квартиру НОМЕР_3, загальною площею 113,71 кв.м., жилою площею 52,87 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 виступає саме АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 17).
У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_1 , позивач змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно.
Однак позивачу стало відомо, що розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно на даний час неможливо, оскільки ухвалою, справа № 2-7490/2012, 18.10.2012 Дарницький районний суд м. Києва, суддя Набудович І.О., постановою про відкриття виконавчого провадження, 433/22, 17.05.2012, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження.
Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до пункту 9.9. Порядку №2274/5 у редакції чинній на дату завершення виконавчого провадження строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих провад жень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.
Таким чином судом встановлено, що виконавче провадження є завершеним, оскільки факт його завершення за наслідком спливу, зокрема трирічного строку, є підставою для його знищення, виконавчі провадження, в тому числі про стягнення виконавчого збору відсутні, відповідно підстави для продовження дії арешт майна позивача відсутні, оскільки арешт носить тимчасовий характер та застосовується для забезпечення виконання зобов`язань.
У свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.
Таким чином, з огляду на те, що обставини на підставі яких було накладено арешт на нерухоме майно на сьогоднішній день відпали, виконавче провадження у межах якого накладався арешт завершене, а продовження дії арешту на вказане нерухоме майно порушує права позивача, як іпотекодержателя майна, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту нерухомого майна, а саме: незакінчену будівництвом квартиру НОМЕР_3, загальною площею 113,71 кв.м., жилою площею 52,87 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що накладений ухвалою, Справа № 2-7490/2012, 18.10.2012, Дарницький районний суд м. Києва, суддя Набудович І.О., постановою про відкриття виконавчого провадження, 433/22, 17.05.2012, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного ториторіального управління юстиції у місті Києві, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк», а саме: квартиру НОМЕР_3, загальною площею 113,71 кв.м., житловою площею 52,87 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що накладений ухвалою, Справа № 2-7490/2012, 18.10.2012, Дарницький районний суд м. Києва, суддя Набудович І.О., постановою про відкриття виконавчого провадження, 433/22, 17.05.2012, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: