КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/180/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Білич І.М.,

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Кемському В.В.

за участю: заявника ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

заінтересованої особи: ОСОБА_3

представника заінтересованої особи: Ванжа О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та адвоката Баховського Михайла Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В.,

у цивільній справі № 761/27704/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису строком на шість місяців відносно ОСОБА_3 , за яким просила заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 150 метрів до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання її матері ( ОСОБА_1 ), за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку; заборонити ОСОБА_3 через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Обґрунтовуючи заяву тим, що вона в період з січня 2019 року по січень 2020 року перебувала з ОСОБА_3 у цивільному шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні відносини заявника та відповідача фактично припинились в січні 2020 року.

Через неприязні стосунки, насильство та погрози, заявниця переїхала жити до матері ОСОБА_5 .

При зустрічі з відповідачем, останній намагався відібрати доньку, вчиняв насильницькі дії, пошкоджував майно, нецензурно висловлювався, спричиняючи їй фізичного болю та тілесних ушкоджень.

Неодноразово свідком вказаних подій була мати заявниці ОСОБА_5 , яка захищаючи доньку отримала також тілесні ушкодження.

З приводу неодноразового застосування фізичного та психологічного насильства зі сторони ОСОБА_3 заявниця зверталася в органи поліції. Також вже виносився терміновий заборонний припис стосовно заінтересованої особи - ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задоволено частково.

Видано обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно громадянина ОСОБА_3 , 1984 року народження, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом:

заборони ОСОБА_3 , 1984 року народження, наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборони ОСОБА_3 , 1984 року народження, наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Урешті вимог заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Баховський М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставив питання про часткове скасування рішення в частині тих вимог у задоволенні яких було відмовлено та постановлення в цій частині нового рішення про задоволення вимог заяви в повному обсязі.

Посилаючись на те, що відмовивши в задоволенні вимог заяви про заборону ОСОБА_3 ведення листування, телефонних переговорів або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто, суд першої інстанції не врахував, що заявниця має загрозу стати жертвою насильства знову, оскільки заінтересована особа ОСОБА_3 регулярно здійснює дзвінки, надсилає повідомлення з погрозами, переслідує її. Внаслідок чого, заявник живе в постійному страху, боїться виходити на вулицю, залишатися наодинці, оскільки відповідач переслідує її та намагається силою відібрати дитину.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 також звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення було ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є таким, що підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що після переїзду ОСОБА_1 до матері, заявник почала чинити йому перешкоди у побаченні з їхньою дочкою. Під будь-якими приводами заявник відмовляла у побаченні з дитиною. Він намагався зустрітись з ОСОБА_1 хоча б для того, щоб передати дитині речі та харчі, на що заявниця повідомляла, що не потребує ніяких речей та харчів, і якщо він бажає бачити дитину то повинен давати їй гроші в потрібній їй кількості. І лише за рішенням суду позивач погодилась на його періодичні побачення з дитиною, однак у подальшому відмовилась від виконання рішення.

Відзив на апеляційні скарги подано не було.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник підтримали доводи поданої ними апеляційної скарги, просили суд її задовольнити, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представника заявника.

Адвокат Баховський М.М., та ОСОБА_1 не визнали подану апеляційну скаргу ОСОБА_3 , просили суд задовольнити подану ними апеляційну скаргу повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а скарга ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла конфліктна ситуація у зв`язку з чим ОСОБА_3 вчиняє, в тому числі, фізичні дії відносно ОСОБА_1 , а також дії пов`язані із словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням, залякуванням. Беручи до уваги неодноразові звернення до правоохоронних органів з приводу незаконних дій, що також підтверджує наявність психологічного та фізичного насильства, яке чинить заінтересована особа. Вважав, що заявником доведено наявність конфліктної ситуації між сторонами, що полягає у фізичному та психологічному насильстві з боку ОСОБА_3 та негативно впливає на психічний стан малолітньої доньки сторін.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 в період з січня 2019 року до січня 2020 року підтримували близькі відносини перебуваючи в цивільному шлюбі. Від спільного проживання сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Нормативно правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти) (ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Як вбачається із матеріалів справи заявник звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, вказувала на те, що 29 квітня 2020 року приблизно о 12.00 годині на території паркувального майданчика поряд із гіпермаркетом «Епіцентр-К» по вул. Зарічанська 11/4 в м. Хмельницькому, колишній громадянський чоловік, ОСОБА_3 вчинив щодо неї фізичне насильство, спричинив тілесні ушкодження.

У результаті даної події заявник зверталася до Міського травматологічного центру, комунального підприємства «Хмельницька міська лікарня».

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні судового рішення не було взято до уваги відомості, які містяться у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження: 0001667 від 29 квітня 2020 року ( правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 125 КК України) - заявником ОСОБА_1 викладена у наступній редакції : « 29.04.2020 близько 12.00 годині невстановлена особа, перебуваючи на території паркувального майданчика поряд із гіпермаркетом «Епіцентр-К» по вул. Зарічанська 11/4 в м. Хмельницькому, на грунті раптово виниклих неприязних відносин спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_1 »

Даних щодо особи якій повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та, відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї Єдиний реєстр досудових розслідувань не містять.

Відсутність зазначення в даних документах відомостей щодо ОСОБА_3 , не давало підстав суду першої інстанції на час постановлення рішення вважати, що тілесні ушкодження які були спричинені ОСОБА_1 29.04.2020 року, внаслідок зазначених вище обставин, спричинені саме ОСОБА_3 .

Заявником також вказувалось на неодноразові її звернення до поліції, і як на підтвердження таких звернень додано до матеріалів справи при подачі заяви повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, що мали місце: 04.01.2020 року; 06.01.2020 року; 15.01.2020 року; 01.02.2020 року; 29.04.2020 року та 05.05.2020 року.

Однак, на думку, колегії суддів зазначені талони - повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію не містять в собі пояснень винної особи щодо подій застосування ОСОБА_3 фізичного та психологічного насильства відносно заявника, а свідчать лише про реєстрацію звернень ОСОБА_1 в зазначені вище дати.

Відповіді надані правоохоронними органами за результатами зазначених вище звернень також свідчать про відсутність ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти видачі обмежувального припису ОСОБА_3 посилався на те, що підставою для подання ОСОБА_1 заяви про видачу обмежувального припису є небажання останньої виконувати умови мирової угоди, яка була укладена між ними (батьками неповнолітньої) щодо участі у вихованні дитини. Заявник не виконувала умови мирової угоди, змінила місце свого перебування без надання адреси, що змушувало його телефонувати їй, прохати про зустрічі, отримання допомоги та інше.

Як вбачається із матеріалів справи у січні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із позовною заявою про усунення перешкод у побаченні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

06 березня 2020 року ухвалою Хмельницького міжрайонного суду була затверджена мирова угода, в якій ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домовились щодо періодичності побачення з дитиною та узгодили інші питання догляду та виховання дитини.

За однією з умов якої, сторони домовилися не створювати перешкод у спілкуванні з дитиною та визначити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

- п.3) спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в громадських місцях, дитячих закладах, у медичних закладах під час огляду дитини у присутності матері дитини, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_1 щотижня у понеділок, четверг та суботу з 10.00 до 15.00 години без порушення режиму до досягнення дитиною віку 1 рік, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- мати ОСОБА_4 зобов`язується не створювати штучні перешкоди для спілкування з дитиною;

- п.4) сторони визнають, що після визнання мирової угоди усі суперечки з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, що є предметом позову у даній справі є вичерпними та між сторонами не можуть у майбутньому до 28.11.2020 року виникати спори з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань(кримінальне провадження: 0002388) від 15.06.2020 року відкрито за наступними обставинами: 15.06.2020 року до Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшла ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Баєва С.М. щодо внесення відомостей до ЄРДР, щодо невиконання рішення Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1 ( а.с. 40).

Зазначене вище на думку колегії свідчить про те, що обмежувальний припис щодо заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання ОСОБА_1 суперечить домовленостям, що були досягнуті учасниками мирової угоди, яка затверджена судом та має силу судового рішення.

Зважаючи на наведені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків з наданням заявником доказів на підтвердження настання відповідних обставин.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві ( правовий висновок Верховного Суду постанова від 21.11.2018 року по справі №756/2072/18).

Враховуючи положення ст. 81 ЦПК України, колегія суддів вважає, що заявником на час ухвалення судом першої інстанції не було надано беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приймаючи рішення в частині щодо заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що сама ОСОБА_5 не зверталася до суду з даною вимогою та не була учасником справи під час її розгляду в суді.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині задоволення вимог щодо заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ,) підлягає скасуванню з постановленням нового в цій частині за правилами ст. 376 ЦПК України про відмову в задоволенні заяви щодо видачі обмежувального припису у спосіб заборони зацікавленій особі наближатися за 150 метрів до місця проживання заявника та її матері, з зазначених вище підстав.

У іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Баховського Михайла Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року скасувати в частині задоволення вимог заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ,) та постановити в цій частині нове рішення, за яким;

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні заяви.

У іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 березня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: