Справа № 766/4509/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Петрова Олена Олександрівна (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. П. Орлика) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Петрова Олена Олександрівна до ОСОБА_2 , До Тунг Любов Володимирівни, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор» про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и в :

23 березня 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання правочинів недійсними, у якому просив:

-визнати недійсним договір дарування 65/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 29.06.2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. за реєстровим №2196;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу 93/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 25.02.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим №1120;

-визнати недійсним кредитний договір №804/6/02/2008/840к/2921, укладений 25.02.2008 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра»;

-визнати недійсним договір іпотеки №804/6/02/2008/840к/2921, укладений між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», посвідчений 25.02.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим №1149;

-визнати недійсним договір №18/02-21/ДВ-2 про відступлення прав вимоги, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», посвідчений 15.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим №128;

-визнати недійсним договір №18/02-21/ДВ-2 про відступлення прав вимоги за кредитним договором №804/6/02/2008/840к/2921, укладеним 25.02.2008 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», укладений 18.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор»;

-визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки №804/6/02/2008/840к/2921, укладеним 25.02.2008 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», укладений 18.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюк Л.В. за реєстровим №94 ;

-витребувати від До ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 право власності на 93/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;

-припинити запис про іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно 93/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52750937 від 19.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В.;

-припинити запис про заборону на нерухоме майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно 93/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію, індексний номер 6660651 від 25.02.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В.;

-судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, покласти на відповідачів.

Станом на 25 березня 2021 року провадження у справі не відкрито.

23 березня 2021 року представник позивача разом із позовною заявою подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити згаданий позов шляхом:

- накласти арешт на 93/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить До ОСОБА_5 ;

- заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 93/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить До ОСОБА_5 ;

- заборонити вчиняти будь-які дії, пов`язані із виселенням та/або зняття з реєстраційного обліку місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у позові ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір дарування 65/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ним та ОСОБА_2 , посвідчений 29.06.2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. за реєстровим №2196.

У зв`язку із недійсністю зазначеного договору, усі наступні правочини, укладені на його підставі, також є недійсними.

Враховуючи ту обставину, що дії ТОВ «ФК «Еліт-Фактор» у вигляді набуття права вимоги за кредитним та іпотечним договорами іпотеки №804/6/02/2008/840к/2921 від 25.02.2008 року та реєстрації запису про іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, можуть бути спрямовані на відчуження спірного майна: стосовно 95/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом реєстрації права власності за Іпотекодержателем у порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Отже, при переході права власності у такому порядку до ТОВ «ФК «Еліт-Фактор», у випадку прийняття рішення на користь позивача, істотно ускладниться виконання рішення суду щодо ефективного захисту його оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Альтернативою набуття права власності на предмет іпотеки, у разі невжиття заходів забезпечення, є відчуження права вимоги за кредитним та іпотечним договорами ТОВ «ФК «Еліт-Фактор» на користь третіх осіб.

Окрім зазначеного вище, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що є значною перешкодою для подальшого відчуження Іпотекодержателем права власності на зазначений житловий будинок.

У зв`язку із цією обставиною, 18.03.2021 року із невідомого номеру на мобільний номер телефону ОСОБА_1 зателефонувала невідома особа, яка вимагала звільнити займаний ним житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи те, що незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, тягне за собою кримінальну відповідальність, ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Вказані обставини обумовили звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

За протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.03.2021 року, заяву про забезпечення позову 24.03.2021 року передано судді Булах Є.М.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Обставин для застосування ч. 5 статті 153 ЦПК України не встановлено.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя (суд) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи взагалі стане не можливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухваленим тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів, щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідальності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснити певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Матеріалами заяви та цивільної справи встановлено, що між сторонами дійсно існує спір про визнання недійсним договору дарування 65/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 29.06.2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. за реєстровим №2196, та застосування наслідків його недійсності. Заявник, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може вплинути на ефективність захисту його порушених прав та унеможливить виконання рішення суду в майбутньому у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №249818328 від 25.03.2021 року:

-93/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності До ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.02.2008 року приватним нотаріусам ХМНО Зоріною Н.В., реєстровий №1120;

-7/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_6 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсон від 25.01.2008 року у справі №2-1373/08.

Отже, як станом на час звернення заявника до суду із заявою про забезпечення позову, так і станом на час її розгляду судом, До ОСОБА_5 є власницею 93/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що є більшим ніж предмет оспорюваного позивачем договору дарування, посвідченого 29.06.2007 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Йосипенко В.В. за реєстровим №2196 (п. 1.2. Договору).

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Тому, такий захід забезпечення позову як заборона вчиняти будь-які дії, пов`язані із виселенням та/або зняття з реєстраційного обліку місця проживання ОСОБА_1 не може бути застосований судом, оскільки обмежує право власника майна.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем оспорюється дійсність договору дарування, посвідченого 29.06.2007 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Йосипенко В.В. за реєстровим №2196, предметом якого є нерухоме майно, а отже обраний позивачем такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності є співмірним із заявленими вимогами і може бути застосований.

Враховуючи, що за загальним правилом забезпечення позову може стосуватися не будь-якого майна, а лише того, право на яке стверджується відповідними доказами, суд приходить до висновку, що заява в частині накладення арешту, підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на 65/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної спільної часткової власності До ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.02.2008 року приватним нотаріусам ХМНО Зоріною Н.В., реєстровий №1120.

Крім того, відповідно до ст.2, ч.1 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій що набрало законної сили.

Тому з метою збереження існуючого правового титулу спірної квартири до розгляду справи по суті, застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України відповідатиме меті застосування правового інституту забезпечення позову та позовним вимогам.

З урахуванням зазначеного, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Обставин, які відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК України зобов`язують суд застосувати зустрічне забезпечення щодо позивача на час розгляду заяви не встановлено.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову на інший.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Петрова Олена Олександрівна (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. П. Орлика) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Петрова Олена Олександрівна до ОСОБА_2 , До Тунг Любов Володимирівни, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор» про визнання правочинів недійсними задовольнити частково.

Накласти арешт на 65/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності До ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.02.2008 року приватним нотаріусам ХМНО Зоріною Н.В., реєстровий №1120.

Заборонити державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам та будь-яким іншим особам вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відчуження 65/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності До ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.02.2008 року приватним нотаріусам ХМНО Зоріною Н.В., реєстровий №1120.

В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити для негайного виконання та вжиття відповідних заходів державному (приватному) виконавцю, до державного реєстратора, до Другої Херсонської державної нотаріальної контори та сторонам у справі.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення(проголошення) до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Текст ухвали складено 25.03.2021 року.

Суддя Є.М. Булах