Справа № 266/3070/21
Провадження№ 2/266/875/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29 липня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Федотової В.М.,

за участю секретаря Петрухіної Т.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона є власницею будинку АДРЕСА_1 . В даному будинку, крім неї, зареєстрований її син ОСОБА_2 , який є відповідачем за даним позовом. У зазначеному будинку відповідач зареєстрований, але фактично не проживає з 2008 р., його особисті речі у будинку відсутні, також у сплаті комунальних послуг та ремонті будинку відповідач участі не приймає. З зазначених причин позивачка не може оформити в передбаченому законом порядку субсидію. Просить визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 до суду надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, проти постановлення заочного рішення не заперечувала, справу просила розглянути за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивачки, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно рішення Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27.02.1989 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірваний, проведено розподіл сумісного майна, розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 , виділено ОСОБА_4 33/50 частини, ОСОБА_5 17/50 частини (а.с.8).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25204781 від 02.02.2010 р., виданого МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», 33/50 частини будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані за ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.02.1989 року (а.с.9).

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого 02.03.1990 р. Палацем одруження м. Маріуполя, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали шлюб 06.09.1989 р., актовий запис №3057. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_7 (а.с.7).

Згідно з реєстраційним написом МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 17/50 частини будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані за ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.1990р. (а.с.10-11).

Згідно інформації, наданої управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг № 04-13.07-0495 від 24.05.2021р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.10.2012 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12.09.2006 р., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09.10.2012 р., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.04.1990 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 06.04.1990 р., зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно з актом та довідкою про склад сім`ї голови КСН «Селище моряків» від 19.05.2021 р. ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6 мешкають у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушено і підлягає захисту, а позовні вимоги ОСОБА_1 вважає за можливе задовольнити, з урахування того, що відповідач будучи зареєстрованим у будинку АДРЕСА_1 , не проживає в будинку понад один рік, не використовує даний будинок за його прямим призначенням, не сплачує комунальні платежі, тому він втратив право користування зазначеним будинком.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 223, 263-265, 269, 279, 280, 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 29.07.2021 року.

Суддя Федотова В.М.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1

Суддя: Федотова В. М.