Справа № 504/3800/19
Номер провадження 2/504/630/21
31.03.2021смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Жовтан П.В.,
за участю секретаря судових засідань Сокурцової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Представник ОСОБА_1 адвокат Судаков В.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що 01.03.2018р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого відповідач взяв у борг у позивача 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, які зобов`язався повернути до 07.03.2018р. На підтвердження зобов`язань за договором, відповідач надав позивачу розписку. В обумовлений строк грошові кошти, надані в борг, повернуто не було, боргове зобов`язання відповідач досі не виконав. Таким чином, право позивача, що виникло з укладеного договору позики, на повернення позивальником в обумовлений строк наданих у боргу коштів, є порушеним. У зв`язку із чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у сумі 20 000 доларів США.
В судові засідання позивач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Судаков В.В. не з`явилися, про дату, час та місце проведення яких були сповіщені своєчасно, належним чином, однак надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
В судові засідання при розгляді справи по суті, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань був сповіщений своєчасно, належним чином як за адресою, зареєстрованою в установленому законом порядку, так і за адресою місця знаходження його майна (до суду повернулися повідомлення про отримання судового виклику, а також зворотні поштові відправлення з відміткою «за вказаною адресою не проживає»,«за закінченням терміну зберігання»).
Своїм правом на подання відзиву відповідач ОСОБА_2 не скористався, хоча 18.03.2020р. особисто в приміщенні суду ознайомився із матеріалами справи.
Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що згідно копії розписки про отримання коштів, ОСОБА_2 цією розпискою підтвердив, що кошти у розмірі 20 тис. доларів США отримані ним від ОСОБА_1 в повному обсязі в день складання цієї розписки. Кошти зобов`язується повернути строком до 07.03.2018р.
Як стверджує позивач, в обумовлений строк грошові кошти, надані в борг, повернуто не було, боргове зобов`язання відповідач досі не виконав
Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013р. №6-63цс13 була відображена правова позиція про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Суд приймає копію даної розписки в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобов`язання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував.
Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного суду у постанові від 16.01.2019р., справа №373/2054/16-ц, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, те, що будь-які докази відповідачем не надані, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем документально підтверджені витрати по сплаті судового збору: при пред`явленні позову на суму 4999.08 грн. та за звернення до суду із клопотанням про забезпечення позову на суму 384.20 грн.
Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то суму сплаченого позивачем судового збору необхідно стягнути із відповідача на його користь
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування понесених судових витрат суму сплаченого судового збору на загальну суму 5383 (п`ять тисяч триста вісімдесят три) грн. 28 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Жовтан П. В.