Справа № 274/6794/20 Провадження № 2/0274/513/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26.03.2021 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі - Суд),

за участі секретаря судового засідання Лободи В.Л.,

представника позивача - адвоката Гуменюка О.В.,

представника відповідача - адвоката Костюченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки та зняття заборони на відчуження,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №0504/0808/55-012 від 26.08.2008, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 , право вимоги за яким за договором перейшло до ПАТ "ДельтаБанк", а потім, згідно договору про відступлення прав вимоги №2285/К від 14.07.2020, укладеного з ПАТ "ДельтаБанк" - до ТОВ "ФК"Інвент";

- визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 26.08.2008 між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 , право вимоги за яким за договором перейшло до ПАТ "ДельтаБанк", а потім, згідно договору про відступлення прав вимоги №2285/К від 14.07.2020, укладеного з ПАТ "ДельтаБанк" - до ТОВ "ФК"Інвент", у зв`язку з цим скасувати заборону на відчуження квартири за адресю АДРЕСА_1 , зареєстровану 26.08.2008 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Богатирчуком А.М. за №7801487 на підставі договору іпотеки, укладеного 26.08.2008 між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 , право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "Інвент".

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 26.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0504/0808/55-012, за яким Кредитодавець надав Позичальнику кредит на строк по 26.08.2018 року під 12,50% річних, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом і інші платежі, передбачені договором.

В забезпечення виконання умов даного договору 26.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №0504/0808/55-012-Z-1, предметом якого стала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згодом, за відповідним договором про уступку прав вимоги, права Кредитора перейшли до ПАТ «Дельта Банк», яке відповідно до договору про відступлення права вимоги №2285/К від 14.07.2020 року переуступило їх до ТОВ «ФК «Інвент».

Разом з тим, ОСОБА_1 пізніше стало відомо, що банк в односторонньому порядку відмовився від надання кредитних коштів Позичальнику, у зв`язку із чим вона вважала припиненими кредитні правовідносини, а з тим і правовідносини щодо іпотеки.

Натомість, 16.07.2020 ТОВ «ФК «Інвент» надіслало на адресу Іпотекодавця вимогу про усунення порушень, згідно якої висловило намір визнати за собою право власності на предмет іпотеки в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку», або реалізувати Предмет іпотеки за договором купівлі-продажу іншій особі в порядку ст.38 ЗУ «Про іпотеку».

Дана обставина визначила для позивача дійсність кредитних та іпотечних зобов`язань, а з тим і необхідність звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Зазначає, зокрема, що посилання позивача на те, що банк у односторонньому порядку відмовився від надання кредитних коштів спростовується заявою на видачу готівки №3048618/0618 від 26.08.2008 за підписом ОСОБА_2 , яка є видатковим касовим документом, що підтверджує факт видачі готівки; випискою по особовому рахунку ОСОБА_2 за період з 26.08.2008 по 25.05.2012, виданою ПАТ "Сведбанк", яка, в свою чергу, свідчить про виконання позивачем протягом тривалого часу умов кредитного договору; заявою ОСОБА_2 , адресованої ПАТ "Сведбанк" від 01.02.2011, про зміну умов кредитування. Вказує також, що відповідно до змісту ст.599 ЦК України зоов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, проте, зважаючи на існування непогашеної заборгованості ОСОБА_2 (позичальником) перед банком, відсутні будь-які підстави для припинення кредитного договору. Крім того, зазначає, що дії позивача, який через 12 років з моменту укладення іпотечного договору, з врахуванням тих обставин, що позичальником до цого часу зобов`язання за кредитним договром виконано не було, подає позов про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки, суперечить попередній поведінці позивача, що грубо порушує принцип добросовісності, задекларований в п.6 ст.3 ЦК України.

21.01.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.03.2021.

В судовому засіданні 04.03.2021 було оголошено перерву до 26.03.2021.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Наголосив на тому, що банк не довів виконання свого зобов`язання щодо видачі ОСОБА_2 кредитних коштів.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила, вважаючи їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У письмовій заяві від 26.03.2021 представник позивача просить не брати до уваги подані ТОВ "ФК"Інвент" докази, що стосуються укладення та виконання спірного кредитного договору, в тому числі, заяву про видачу готівки, оскільки вони містять банківську таємницю, яка через відсутність належних доказів переходу права вимоги до відповідача від первісного кредитора в законний спосіб не розкрита відповідачу, а отже одержана з порушенням встановленого законом порядку. Однак, суд вважає таку заяву безпідставною, оскільки питання переходу права вимоги від первісного кредитора до відповідача не є предметом дослідження у даній справі. Крім того, суд наголошує, що вказані документи були витребувані від відповідача за клопотанням представника позивача, задоволеного ухвалою суду від 9.11.2020.

Заслухавши сторін, дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 26.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) укладено кредитний договір №0504/0808/55-012 (Кредитний договір "споживчий кредит під заставу житлової нерухомості"), відповідно до п.1.1 якого Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 62000,00 доларів США на строк по 26 серпня 2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

За користування кредитом встановлюється поцентна ставка в розмірі 12,50 % річних (п.1.3 договору).

Забезпечення виконання зобов`язань Позичальник по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає іпотека Об`єкта нерухомості (далі - "заставне майно" або "предмет іпотеки"), а саме: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 64,1 кв.м (п.2.1 Договору).

26.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (далі - Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (далі - Іпотекодавец) укладено іпотечний договір №0504/0808/55-012-Z-1, яким, відповідно до п.1, забезпечується належне виконання ОСОБА_2 вимог Іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору №0504/0808/55-012 від 26.08.2008.

На забезпечення виконання Основного зобов`язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 (п.2 іпотечного договру).

16.07.2020 ТОВ "ФК"Інвент" надіслало ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимогу №КПД-281-114/20-В-2 про усунення порушення, зі змісту якої вбачається, що станом на 14.07.2020 сума загальної заборгованості Позичальника за Кредитним договором складає 2190452,58 грн, в тому числі: основна заборгованість по тілу кредиту 1292069,38 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 898383,20 грн.

В аспекті заявлених позовних вимог, з огляду на фактичні обставини справи, Суд вказує на таке.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Варто звернути увагу позивача на те, що Главою 50 ЦК України визначено підстави припинення зобов`язання.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статей 599-609 ЦК України, підставами припинення зобов`язання є: припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю йоговиконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи та припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи.

Разом з тим, під час розгляду даної справи судом не встановлено жодної з підстав, визначених ст.ст. 599, 609 ЦК України для визнання припиненим зобов`язання Позичальника перед банком за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року в справі № 3-123гс14 зроблено висновок, що «зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Суд, встановивши обставини справи, зокрема наявність невиконаного зобов`язання за кредитним договором, приходить до висновку про відсутність підстав для припинення дії такого договору.

Посилання ж сторони позивача на те, що ОСОБА_1 пізніше стало відомо, що банк в односторонньому порядку відмовився від надання кредитних коштів Позичальнику, у зв`язку з чим вона вважала припиненими кредитні правовідносини, а з тим і правовідносини іпотеки, суд вважає помилковими, недоведеними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з чим не приймає їх до уваги та відхиляє.

Так, згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Жодних належних та допустимих доказів того, що банк в одностронному порядку відмовився від надання кредитних коштів матеріали справи не містять, стороною позивача такі обставини не доведені та судом під час розгляду справи не встановлені.

Натомість, подані на виконання вимог ухвали суду від 9.11.2020, якою, зокрема, задоволено клопотання педставника позивача про витребування доказів щодо видачі ВАТ "Сведбанк" ОСОБА_2 кредитних коштів за умовами договору №0504/0808/55-012 від 26.08.2008, документи, а саме заява на видачу готівки №3048618/0618 від 26.08.2008; виписка по особовому рахунку ОСОБА_2 за період з 26.08.2008 по 25.05.2012, виданої ПАТ "Сведбанк"; заява ОСОБА_2 , адресованої ПАТ "Сведбанк" від 01.02.2011, про зміну умов кредитування, свідчать про отримання ОСОБА_2 кредитних коштів в сумі 62000,00 доларів США.

Суд наголошує, що у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником її обов`язків, передбачених кредитним договором, спірний кредитний договір не припинив свою дію.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість вимог позивача про визнання припиненою іпотеки та зняття заборони на відчуженняч, слід врахувати наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим Законом.

Так, згідно з вказаною нормою іпотека припиняється, у тому числі, у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

З огляду на те, що під час розгляду справи не встановлено факту повного виконання Позичальником основного зобов`язання по кредитному договору, що згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» є однією з підстав припинення іпотеки, в задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд відмовляє у позові за безпідставності позовних вимог, відповідно, не наводиться аналіз доводам заяви відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, що відповідає роз`ясненням, викладеним у в п.11 постанови від 18.12.2009 N 14 Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі».

На виконання приписів ч.9 ст.158 ЦПК України, суд у судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали суду від 08.10.2020.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, зважаючи, що у позові відмовлено.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,89,223,259,263-265,268 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

В задовленні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки та зняття заборони на відчуження відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвент"", місцезнаходження: 01011, м.Київ, вул.Панаса Мирного, 28-А, оф.151, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Т.Б.Большакова