Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

за участі секретаря Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди у сумі 5000грн., мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач з 2010 року обраний на посаду сільського голови с. Білозір`я, в 2015 та в 2020 році обраний на посаду сільського голови ОТГ «Білозірської сільської ради».

30.03.2021 року до Білозірської сільської ради надійшла заява від громадянина ОСОБА_2 . У вказаній заяві громадянин безпідставно ставить під сумнів законність обрання ОСОБА_1 на посаду сільського голови ОТГ Білозірської сільської ради, а також намагається принизити його честь та гідність. Позивач вказує, що ОСОБА_2 умисно неправильно вказує його ім`я « ОСОБА_1 » та вживає некоректні вислови «А царь, то говорят, не настоящий». ОСОБА_1 зазначає, що поширення ОСОБА_2 вищезазначеної інформації свідчить про неповагу відповідача до нього. Також поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну оцінку особи позивача в очах оточуючих, принизивши його ділову репутацію, оскільки його посада є публічною та соціально важливою.

На підставі вище вказаного позивач, зазначає, що незаконними діями ОСОБА_2 , щодо поширення відповідачем недостовірної інформації щодо нього, відповідачем завдано йому моральної шкоди.

Враховуючи, вказані обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить зобов`язати ОСОБА_2 вибачитися у нього при свідках за приниження його честі, гідності та ділової репутації та судові витрати що складаються із сплати судового збору у розмірі 2270грн.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 07.06.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала суду отримана відповідачем згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - 11.06.2021 року.

23.06.2021 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , яким позовні вимоги відповідачем не визнано у повному обсязі. В обргунтування заперечень відповідача вказав, що неправильність зазначення ним прізвища позивача: « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 », слід визнати виключно граматичною помилкою, оскільки як у розмовній, так і письмовій мові відповідача, русизми ще лишаються присутніми. Однак, це ні в якому випадку не свідчить про вчинення ним дій направлених на приниження честі, гідності і ділової репутації позивача. Відносно ж зазначення позивачем у позові інформації, що ніби то він у заяві від 30.03.2021 вказав по батькові відповідача, як « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 », то це не відповідає дійсності. Позивачем не правильно прочитано зміст заяви ОСОБА_2 та оскільки згідно особливостей почерку, зокрема написання літер «в» та «д», вбачається що ОСОБА_2 при написанні літери «д» використовує заокруглення вниз, а літеру «в» із закругленням вверх. Таким чином, відповідач вказує, що ним у заяві від 30.03.2021 року правильно зазначено по батькові позивача « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_1 » як це безпідставно визначив сам позивач у мотивувальній частині позову, а тому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з підстав вказаних у відзиві. Крім того, відповідач просить стягнути з позивача на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 1000грн.

16.07.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення на відзив ОСОБА_2 , згідно якого позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, обставини вказані у відзиві заперечує.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У свою чергу, ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно із ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

За змістом ч. 1- 3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Таким чином праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 20.06.2018 (справа № 775/7842/16-ц) зазначив, що під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідній поведінки загальноприйнятим уявленням про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки. Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самого себе та суспільства до нього. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Пунктом 15 постанови №1 від 27.02.2009 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі постанова Пленуму ВСУ) роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі та ділової репутації фізичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної або юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове благо.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному та політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У зв`язку зі внесенням з 27.03.2014 змін до Цивільного кодексу України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину 3) було скасовано, а тому доказування, як обґрунтованості свого позову, так і заперечень проти позову, тобто недостовірності чи достовірності поширеної інформації, має відбуватися у загальному порядку.

Пунктом 18 постанови Пленуму ВСУ вказано, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно з ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Крім цього, суд бере до уваги висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 742/1159/18, який зазначив, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Білозірської сільської територіальної виборчої комісії Черкаського району Черкаської області від 28.10.2020 року №33 визнано обраним сільським головою Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_1 та рішенням Білозірської сільської ради від 17.11.2020 року №1-1/VIII визнано повноваження Білозірського сільського голови Міцука В.П. та вважати його таким що вступив на посаду.

ОСОБА_2 30.03.2021 року звернувся із заявою до Білозірської сільської ради. Вказана заява написана власноруч досить читабельним почерком. У вказаній заяві ОСОБА_2 вжито вислів «А царь, то говорят, не настоящий» (російською мовою).

Суд всебічно, об`єктивно та у повному обсязі вивчивши наявні у справи докази, прийшов до висновку, що посилання позивача на факт умисного наміру особистої образи його честі, гідності шляхом неправильного написання відповідачем у справі, у заяві від 30.03.2021 року його прізвища та по батькові, а саме « ОСОБА_1 » не знайшло свого підтвердження. Враховуючи, що заява написана власноруч ОСОБА_2 , приймаючи до уваги пояснення відповідача із розшифруванням власного почерку та написання літери «в» та літери «д», суд прийшов прийшов до висновку що у тексті заяви ОСОБА_2 написано по батькові позивача « ОСОБА_1 ». Щодо неправильного написання прізвища позивача, суд зауважує що написане у вказаній заяві прізвище « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 » не містить образливого змісту, таким що принижує його честь та гідність та згідно відзиву відповідача допущено ним не навмисно. Посилання позивача на образливий зміст заяви ОСОБА_2 від 30.03.2021 року у частині вислову «А царь, то говорят, не настоящий» (російською мовою) та вказаний вислів є таким, що принижує його ділову репутацію як посадової особи, суд вважає необґрунтованим. Проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, суд прийшов до висновку, що вислів «А царь, то говорят, не настоящий» (російською мовою) є оціночним судженням ОСОБА_2 та вказаний вислів можна розцінювати як сатиру та алегорію при спілкуванні між сторонами. На підставі вище вказаного, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині поширення ОСОБА_2 інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , є не обґрунтовані, не доведені, а тому не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації.

Враховуючи, що судом встановлено, що ОСОБА_2 не було допущено дій, які б принижували честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не може гуртуватися на припущеннях.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, понесені ним судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем. Відповідачем до суду надано докази понесення ним судових витрат у зв`язку із отриманням правової допомоги, у розмірі 1000грн., а тому вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачем на користь ОСОБА_2 . Твердження позивача про необґрунтованість судових витрат ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки наявність у ОСОБА_2 профільної юридичної освіти, не позбавляє його права звернутися за правовою допомогою до адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 4, 12, 13, 19, 76-83, 92, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський