Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 ,

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики від 16.01.2018 року на суму 20 000 долларів США, яку відповідач зобов`язувався повернути до 31 грудня 2018 року.

Окрім цього, між позивачем та відповідачем був укладений договір позики від 20.06.2019 року на суму 20 000,00 долларів США, яку відповідач зобов`язувався повернути позивачеві до 30 липня 2019 року. Факт укладання та отримання коштів підтверджується власноруч написаними відповідачем розписками. У вказаний строк відповідач борг не повернув, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 40 000,00 долларів США та 3 % річних у розмірі 1956,17 долларів.

У останнє судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак згідно з письмовою заявою поданою через канцелярію суду просили розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання в черговий раз не з`явилися. Подавши клопотання про відкладення розгляду справи, доказів поважності неявки суду не надали, у зв`язку з чим суд визнав такі дії сторони зловживанням процесуальними правами, спрямованим на безпідставне затягування розгляду справи.

Крім того, приймаючи до уваги відсутність згоди позивача згідно заяви його представника від 13.05.2021 року, заявлене відповідачем клопотання про допит позивача в якості свідка суд залишив без задоволення, оскільки, відповіднодо ст. 234 ЦПК України, допит сторони провадження може проводитися лише за її згодою.

Враховуючи, заяви позивача та його представника про розгляд справи у їх відсутності, визнання причин неявки відповідача та його представника неповажними, суд відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно норм ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту

або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільний кодекс України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з дослідженою у судовому засіданні розпискою від 16.01.2018 року, оригінал якої було надано позивачем на вимогу відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 від 29.01.1998 року, проживаючий по АДРЕСА_3 , зареєстрований по АДРЕСА_4 взяв в борг суму в розмірі 20 000,00 долларів США у ОСОБА_1 , яку зобов`язувався повернути не пізніше як до 31.12.2018 року. На документі містяться підписи позначені як « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_5 » та проставлена дата 16.01.2018 року.

Зі змісту розписки від 20.06.2019 року, оригінал якої також було досліджено в судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 від 29.01.1998 року, зареєстрований в АДРЕСА_5 , отримав суму в розмірі 20 000,00 долларів США від ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого АДРЕСА_1 , які зобов`язувався повернути до 30.07.2019 року.

Таким чином, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено два договори позики, відповідно до умов яких позивач надав грошові кошти відповідачу, а відповідач зобов`язувався повернути їх у погоджений між сторонами строк.

Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач свої зобов`язання за договорами позики належним чином не виконав, в обумовлений сторонами строк отримані позики у розмірі 40 000,00 долларів США не повернув, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 40 000,00 долларів США.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за договорами позики від 16.01.2018 року та 20.06.2019 року в розмірі 1956,17 долларів США, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних обгрунтована та підлягає задоволенняю, у зв`язку з чим з відповідача крім суми основної заборгованості належить стягнути на користь позивача три проценти річних у загальному розмірі 1956,17 дол. США, в тому числі:

- 1152,33 дол. США за договором позики від 16.01.2018 року (20 000х701х3:100:365=1152,33);

- 803,84 дол. США за договором позики від 20.06.2019 року (20 000х489х3:100:365=803,84).

Крім того, приймаючи до уваги висновок суду про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір, сплачений останнім при подачі позовної заяви в розмірі 10510,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 549-551, 625, 634, 635, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 :

- суму заборгованості за договорами позики від 16.01.2018 року та 20.06.2019 року у розмірі 40 000,00 дол. США (сорок тисяч доларів США);

- три проценти річних від простроченої суми за договорами позики від 16.01.2018 року та 20.06.2019 року в розмірі 1 956,17 дол. США (тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість доларів США 17 центів);

- витрати по сплаті судового збору в розмірі 10510,00 грн (десять тисяч п`ятсот десять гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.І. Зарева