Справа № 185/2814/20
Провадження № 2/185/242/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника позивача адвоката Самойленко П.М., представника відповідача адвоката Ткач Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу -

В С Т А Н О В И В

24 квітня 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача, в рахунок відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 34046.00 грн., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 840.80 грн., витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 7299.80 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 30 квітня 2018 року о 21.45 годин, у місті Одеса по вул. Гаршина, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_2 та автомобіля «Фольцваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », яким керував ОСОБА_3 , власником автомобіля є ОСОБА_4 .

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 14.06.2018 року, ОСОБА_2 , було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_4 , як власника автомобіля марки «Фольцваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», згідно договору №4973418 від 25.02.2018 року, обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до 24.02.2019 року.

Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , позивачу було завдано майнову шкоду.

Згідно Рахунку фактури №АС-0006091 від 14.05.2018року та Рахунку фактури №ЧПС- 000819 від 14.05.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Фольцваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » склала 108312,08 грн.

Згідно Видаткової накладної №ЧПТО1800722 від 30.06.2018 року та Акту виконаних робіт №ЧПТО1800722 від 30.06.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », склала 108312,08грн.

За заявою потерпілого та виконуючі взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування на підставі страхового акту №04988-02 від 01.06.2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 108312.08 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Факт ДТП, був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» Страховим випадком, що підтверджується Страховим актом. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦПК України, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО», було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 108312,08 грн.

Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 108312,08 грн., заподіяну відповідачем, внаслідок ДТП 30 квітгя 2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме: 108312.08 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність транспортного засобу автомобіля «Тойота» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », була застрахована за Полісом №АК 8066111 в ПАТ «СК «УНІКА», то керуючись ст.ст.6,9,22,29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ «СК «УНІКА», з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом №АК8-66111, яка складає 100000.00 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля, а саме: у розмірі 72265. 34 грн.

На підтвердження оплати 72265.34 грн., ПрАТ «СК «ВУСО» надало страховий акт ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» №00561 та висновок з розрахунком від 30.04.2018 року.

Таким чином, зазначає Позивач, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 34076,34 грн.

20.12.2019 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » (Новий кредитор), укладено Договір №20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування №4-01 від 16.02.2018 року.

З метою досудового врегулювання спору, 27.12.2019 року та повторно 18.02.2020 року, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було направлено повідомлення та Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, але відповідач не погасив заборгованість в добровільному порядку.

Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання, щодо повернення зазначеної вище суми позивач змушений звертатися до суду. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в рахунок відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 34046.51 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 840.80 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 7299.80 грн.

Відповідач надав відзив на позов, який обґрунтовує тим, що застосовано невірні норми матеріального права, а тому дана шкода відшкодовується в порядку суброгації, а не в порядку регресу, тому винна особа повинна відшкодувати шкоду в межах фактичних витрат здійснених відповідачем, а не на підставі розрахованого страхового відшкодування, згідно умов, визначених у договорі страхування. Цивільна відповідальність ОСОБА_4 , як власника автомобіля марки «Фольцваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО»,згідно договору №4973418 від 25.02.2018 року, обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до 24.02.2019 року.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди поліс був чинним, а вказана дорожньо-транспортна подія, є страховим випадком. Страховою компанією визначається фактичний розмір шкоди, спричиненої позивачу при скоєнні ДТП та у повному обсязі ця шкода відшкодовується. Щодо розрахунку Позивачем розміру страхового відшкодування, зазначено, що відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

ПрАТ «СК «ВУСО», не витребувано розрахунок авто-товарознавчого дослідження вартості матеріального збитку. Позивач у позовній заяві зазначає, що згідно рахунку фактури №АС-0006091 від 14.05.2018 року та рахунку фактури №ЧПС-000819 від 14.05.2018 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Фольцваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », склала 108312,08 грн., але висновок експертного автотоварознавчого дослідження, відсутній.

Посилання позивача на звіт про оцінку транспортного засобу автомобіля «Фольцваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » та рахунки фактури №АС-0006091 від 14.05.2018 року, №ЧПС 000819 від 14.05.2018 року, яким визначено вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля при ДТП, складає 108312,08 грн., не може бути прийнятий до уваги, оскільки ні Відповідач, ні власник автомобіля марки «Тойота» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ні представник ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», не були присутні при проведенні дослідження, а по-друге відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Акт огляду колісного транспортного засобу від 08.03.2018 року, наданий до позовної заяви, невідомо ким складений, не підписаний тим, хто складав. Не зрозуміло чи він є фахівцем необхідної освіти та спеціальності для складання опису пошкоджень, чи є він експертом, оцінювачем, чи є у нього процесуальні повноваження для складання акту огляду автомобіля. В матеріалах справи відсутнє кваліфікаційне свідоцтво.

Крім того, Відповідач звертає увагу, на помилки в акті , а саме: П.5 акту-деформація порогу - не зазначено площу або довжину пошкоджень, П.15 акту-деформація стійки середньої боковини, не зазначено площу або довжину пошкоджень, П.7 акту - вказано пошкодження пофарбування диску колеса, а згідно рахунку прийнята його заміна 13041,92 грн., а не відновлення. В акті огляду не вказана інформація про попередні можливі ремонтні впливання та технічний стан автомобіля до події. Фото в матеріалах справи заниженого формату, що не дає можливості розгледіти характер та об`єм пошкоджень.

Матеріальна шкода визначена ПрАТ «СК «ВУСО» по рахункам СТО, а не згідно Методики товарознавчої експертизи й оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України й Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/2092, зареєстрована в Міністерства юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 (в редакції наказу Міністерства юстиції України й Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159, а саме: не застосовані програмні продукти для розрахунку матеріальної шкоди (згідно Методики, додаток 8 Методики); не зазначений курс НБУ SЄ на дату події, вартість нормо часу для регіону (в рахунках цього не має), чим порушений п.8.5.3 Методики; не вказані об`єми працеміськостей ремонтних впливань при ремонті складових та їх пофарбуванні.

В матеріалах відсутні підтверджуючи документи про те, що власником автомобіля були в повному обсязі сплачені всі рахунки по відновленню автомобіля. Наявність рахунків в справі це тільки наміри ремонтних підприємств, а не факт отримання грошових коштів.

Вищезазначені обставини, зазначає Відповідач, привели до не об`єктивної претензії, зазначеної у позовній заяві та не підтверджений, згідно чинного законодавства реальний збиток, нанесений потерпілому. Позивач неправомірно розраховує розмір шкоди, ним не надано доказів купівлі запчастин, проведення відновлювального ремонту та реальних затрат, що він поніс внаслідок ДТП.

На даний час, невідомо чи відремонтований автомобіль та які фактично витрати поніс позивач на його ремонт, тому у відповідності із діючим законодавством та страховим полісом, реальний розмір спричиненої шкоди, невідомий.

Позивачем не надано акт виконаних робіт на ремонт автомобіля та документи підтверджуючі кому та в якому розмірі, позивач заплатив грошові кошти, відсутні квитанції щодо сплати грошових коштів. Таким чином, звіт про оцінку транспортного засобу отримано з порушенням порядку, встановленого законом, що викликає сумніви в його достовірності. Також не дотримано вимог ЗУ «Про оцінку» та національним стандартом № 1.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Обґрунтовуючи позовні вимоги і відповідаючи на запитання суду, посилався тільки на позовну заяву. Під час судового засідання заявив клопотання про продовження і закінчення розгляду справи без його участі і покинув судове засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої заперечення посилався на обставини викладені у письмовому відзиві на позов.

Вислухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО», та ОСОБА_4 був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 4-01, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольцваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ».

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду №890094, 30 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_2 п.12.3 ПДР України та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду від 14 червня 2018 року на ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Згідно Рахунку фактури №АС-0006091 від 14.05.2018 року та Рахунку фактури №ЧПС- 000819 від 14.05.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Фольцваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 склала 108312.08 грн.

Згідно Видаткової накладної №ЧПТО1800722 від 30.06.2018 року та Акту виконаних робіт №ЧПТО1800722 від 30.06.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 108312.08 грн.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі страхового акту №04988-02 від 01.06.2018 року, сума страхового відшкодування складає 108312.08 грн. та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 108312.08 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «Тойота» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована за Полісом №АК 8066111 в ПАТ «СК «УНІКА», керуючись ст.6, 9, 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ «СК «УНІКА» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом №АК8-66111. яка складає 100000.00 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля, а саме: у розмірі 72265, 34 грн.

На підтвердження оплати 72 265, 34 грн., ПрАТ «СК «ВУСО» надало страховий акт ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» №00561 та висновок з розрахунком від 30.04.2018 року.

Суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні правомірності розрахунку розміру завданої шкоди. Позивачем не надано доказів придбання запчастин, проведення відновлювального ремонту та реальних затрат, що він поніс внаслідок ДТП.

17 вересня 2020 року, з метою встановлення вартості завданих ДТП збитків, судом було призначено судову автотоваровзнавчу експертизу, проведення якої доручено експерту авто товарознавчого дослідження.

Згідно письмових відповідей судового експерта, встановлено, що автомобіль, станом на 13.10.2020 року, по даним позивача відновлений, дати відповідь на поставлені питання не є можливим, оскільки дослідження по заданому питанню передбачає експертний огляд, виміри та фотофіксація певних параметрів. По зазначеній причині, дати висновок на поставлене питання не є можливим. Експертизу можливо провести по матеріалам справи. В матеріалах справи недостатньо інформації, а саме: в акті огляду КТЗ (аркуш №29) не вказані в повному обсязі характер та площа пошкоджень складових, а також ремонтні впливання для їх відновлення або заміни; фото таблиці (аркуш справи №№30-36) в даному форматі не дають в повному обсязі інформації про величину та характер пошкоджень складових. По вказаним причинам, дати висновки на поставлені питання не є можливим.

Таким чином, ухвала суду про призначення експертизи не виконана, матеріали справи повернуті суду, у зв`язку з ненаданням транспортного засобу автомобіля «Фольцваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».

Згідно положень ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст.38 Закону № 1961-IV.

Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.

Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.

Відповідно до вимогст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.

Згідно із ст.38 цього ж Закону, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; о підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги приписи ст.1191 ЦК України, п.38.2.1ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_5 .

Однак, оскільки Звіт про оцінку КТЗ, методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовано з порушенням вимог НСО №1, Методики товарознавчої експертизи, а провести авто товарознавчу експертизу не виявилось можливим у зв`язку з ненаданням пошкодженого транспортного засобу, жодного належного доказу про суму збитку не надано, тому суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними в судовому засіданні, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 УПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.263, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити.

Витрати на судовий збір у розмірі 840.80 гривень залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Повний текст рішення суду складено 26 березня 2021 року.

Суддя:В. О. Головін