29.07.2021 227/1241/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 липня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між позивачем, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований ОСОБА_3 м. Анкара Відділом реєстрації одружень 16 листопада 2013 року, витяг з реєстру одружень № 6677.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 16 листопада 2013 року між сторонами було укладено вищевказаний шлюб. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, через несумісність характерів та поглядів на життя, вони не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства вже тривалий час. Вважає, що сім`я фактично розпалася, шлюбні відносини припинено, примирення між ними неможливе. Просила розірвати шлюб.

Ухвалою від 29 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишено без руху і надано позивачу термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, які позивачем було усунуто 02 квітня 2021 року. Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року судом було постановлено ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Проте, в позовній заяві просили розглядати справу у відсутності позивача та у відсутності її представника. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З заявою про відкладення розгляду справи та з повідомленням причин неявки до суду не звертався. Відзиву на позовну заяву до суду не надавав.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстрований ОСОБА_3 м. Анкара Відділом реєстрації одружень 16 листопада 2013 року, витяг з реєстру одружень № 6677, що підтверджується міжнародним свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 16 листопада 2013 року. (а.с. 18-33)

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 11 січня 2018 року Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області (а.с. 16); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 17 серпня 2017 року Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 17).

Розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч. 2 і 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрованим місцем проживання якої є АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 (а.с. 8-11), а як вбачається з долученої до позовної заяви копії посвідки на постійне проживання відповідача НОМЕР_5 , виданої 04 грудня 2017 року органом 1401), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином Іраку, зареєстрованим місцем проживання якого є АДРЕСА_2 (а.с. 13-14).

Таким чином, враховуючи, що зареєстровані місця проживання подружжя значаться на території України, діти народжені в шлюбі, народились ОСОБА_4 у м. Білозерське, а ОСОБА_5 у м. Донецьку України, тобто подружжя проживало на території України та залишаються проживати і на даний час, тому справа має розглядатись саме за законодавством України.

Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», в якому роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За вказаних обставин, суд вважає що сім`я сторін фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги і шлюб носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін.

Заяв про надання строку на примирення від сторін спору до суду не надходило, відзив з запереченнями проти позовних вимог відповідач не надавала.

Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін. Врахувавши, що одна із основних засад шлюбу є його добровільність, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З урахуванням того, що позивач із клопотанням про зміну прізвища на дошлюбне не клопотала, тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст. 4, 223, 265, 280, 284, 288-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Муніципалітетом Чанкая м. Анкара Відділом реєстрації одружень 16 листопада 2013 року, витяг з реєстру одружень № 6677.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_6 .

На підставі ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.С.Мацишин

29.07.2021