Справа № 127/2-200/2004
Провадження № 4-с/127/82/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2021 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В., отримавши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного териториального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, заінтересована особа Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного териториального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, заінтересована особа Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва.
Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2019 року, під головуванням судді Антонюка В.В., скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного териториального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, заінтересована особа Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва залишено без розгляду.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 18.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 21.04.2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 07.07.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 18.07.2019 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано судді Антонюку В.В.
Суддею Антонюком В.В. заявлено самовідвід в цій справі відповідно до п.5, ч.1 ст.36 ЦПК України, з тих підстав, що ним вже висловлена думка щодо даної скарги, з огляду на те, що ухвалою суду від 21.09.2019 року в справі №127/2-200/2004, скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного териториального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, заінтересована особа Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва залишено без розгляду.
Згідно п.5 ч.1ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Частиною 1 ст. 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Розглядаючи заявлений самовідвід на участь у розгляді справи з заявлених підстав вважаю, що така позиція відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантовано справедливий судовий розгляд.
У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
За практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.199 року у справі «Ветштан проти Швейцарії» ).
За положеннями статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді; суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Згідно з коментарем до наведеної статті Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому вказано, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи, як одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.
Враховуючи викладене з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості і об`єктивності судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи по суті, заява про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39-41 ЦПК України,
Заяву головуючого судді Антонюка В.В. про самовідвід у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного териториального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, заінтересована особа Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва - задовольнити.
Справу №127/2-200/2004, провадження №4-с/127/50/19 по скарзі ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного териториального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, заінтересована особа Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді, у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: