ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

26 березня 2021 року

м. Харків

справа № 621/2699/20

провадження № 22-з/818/155/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Національної поліції в Харківській області

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід складу колегії суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 грудня 2020 року в складі судді Овдієнко В.В.

в с т а н о в и в:

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Харківській області при зверненні за захистом відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 грудня 2020 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 січня 2021 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 квітня 2021 року.

22 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про відвід колегії суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. від розгляду його апеляційної скарги.

Заява мотивована тим, що, як повідомив йому представник, судові рішення, що ухвалюються колегією суддів під головуванням судді Тичкової О.Ю., потребують додаткових роз`яснень. Вказав, що колегія суддів підлягає відводу на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, оскільки у нього є сумніви щодо її уміння сформувати думку, правильно викласти її в судовому рішенні в зрозумілій йому формі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 березня 2021 року відвід ОСОБА_1 суддям колегії Тичковій О.Ю., Маміній О.В., Пилипчук Н.П. визнано необґрунтованим; заяву про відвід передано на автоматизований розподіл з метою визначення складу суду для вирішення питання про відвід.

26 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Тичковій О.Ю., Маміній О.В., Пилипчук Н.П. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії Котелевець А.В., Хорошевський О.М.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Зокрема, пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що підставою для відводу суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. є його незгода з їх процесуальними рішеннями під час розгляду інших справ, оскільки такі судові рішення, на думку його представника, потребують додаткового роз`яснення.

Тобто, у ОСОБА_1 виникли сумніви щодо ясності та зрозумілості майбутнього судового рішення у цій справі, а не щодо об`єктивності та неупередженості колегії суддів під час розгляду справи, що не є підставою для відводу.

Викладені ОСОБА_1 у зазначеній заяві обставини не свідчать пропряму або побічну заінтересованість суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. у розгляді даної справи і не можуть бути підставою для їх відводу.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності складу колегії суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П., не вбачається.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід складу колегії суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 грудня 2020 року в складі судді Овдієнко В.В.по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Харківській області при зверненні за захистом залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

О.М. Хорошевський