Провадження №2/523/4432/21
У Х В А Л А

30.07.2021 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно із зверненням до суду з даним позовом представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про забезпечення позову. Обгрунтовуючи вимоги поданої заяви, представник позивача вказує на те, що 15.06.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір позики грошей, 16.07.2020 року було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики грошей від 15.06.2020 року. ОСОБА_4 грошові кошти в обумовлений строк позивачу не повернула, у зв`язку з чим розмір її заборгованості складає 319000,00 грн.

Представник позивача вказує на те, що відповідачу належить на праві приватної власності житлова квартира в АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Toyota C HR Hybrid», 2019 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який відповідач збирається переоформити на близьких родичів.

А тому, з метою належної реалізації прав позивача, в разі виконання ухваленого рішення суду по справі про стягнення боргу, просить суд вжити заходи забезпечення позову, зокрема, накласти арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Toyota C HR Hybrid», 2019 року випуску, д/н НОМЕР_1 та житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд розглядає дану заяву без повідомлення учасників справи, згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд доходить на ступного висновку.

Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, представник позивача вказує на те, що відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житлова квартира в АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 263204463 від 25.06.2021 року.

Також, з доданої до матеріалів заяви копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 належить легковий автомобіль марки «Toyota C HR Hybrid», 2018 року випуску. Дата реєстрації права власності 17.10.2019 року.

Однак, суддя констатує, що матеріали справи не містять жодного підтвердження проте, що відповідачу станом на день звернення до суду з позовом належить вказаний автомобіль, тоді як вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на рухоме майно може порушити права інших осіб на володіння та розпорядження своїм майном.

Окрім того, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суддя вважає, що представник позивача ОСОБА_2 в заяві про забезпечення позову не навів достатнє обґрунтування необхідності забезпечення позову, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову, вчинення ОСОБА_3 дій, які дають підстави вважати про її намір відчужити транспортний засіб легковий автомобіль марки «Toyota C HR Hybrid», 2019 року випуску, д/н НОМЕР_1 та житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали заяви, враховуючи те, що ухвала про забезпечення позову по своїй суті є виконавчим документом, приходжу до переконання, що подана представником позивача ОСОБА_2 заява про забезпечення позову є необґрунтована, не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики повернути позивачу та представнику позивача.

Роз`яснити позивачу та представнику потзивача, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер