КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3179/2021 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
УХВАЛА

іменем України

10 березня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мостової Г.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря: Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність іпотекодержателя,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність іпотеко держателя.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 23.07.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір безпроцентної позики.

Так, 24.07.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Згідно п. 1.1 договору безпроцентної позики від 23.07.2014 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 безвідсоткову позику в сумі 900 000 грн., що складало 76 923 доларів США.

24.07.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_4 відступила на користь позивача право вимоги на отримання грошових коштів за договором позики іпотеки в повному обсязі.

Пунктом 1.1 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, передбачено, що первісний іпотеко держатель вступає (передає), а новий іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне первісному іпотекодержателю право вимоги за договором іпотеки, включаючи, але не обмежуючи, право звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки і за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за договором позики у повному розмірі, у разі не виконання боржником, зобов`язань за договором позики. Крім того, відповідно до іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки також у разі невиконання або неналежного виконання позичальником в строк, встановлений кредитним договором обов`язку достроково повернути кредит та виконати інші зобов`язання за кредитним договором згідно умов та в порядку, передбаченому кредитним договором.

Просила в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором безпроцентної позики, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.07.2014 року на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність іпотекодержателя, - задоволено в повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за договором безпроцентної позики від 23.07.2014 року в розмірі 900 000 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.07.2014 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, що зареєстровано в реєстрі за № 829 - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 6 кв.м., шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8 000.00 грн.

Постановою від 09 вересня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, ухвалу Київського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року скасував, справу передав до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що не була учасником справи в першій інстанції, однак прийняте судом рішення безумовно впливає на її права та інтереси, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиним місцем її проживання, а незаконна зміна власника може позбавити її можливості проживання в даній квартирі де вона зареєстрована та проживає.

А тому, вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення вирішив питання про її права та обов`язки, просила скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність іпотекодержателя, яким ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.

Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" ("Bellet v. France", заява №13343/87) від 04 грудня 1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки них осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12 також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 320/915/19 міститься висновок про те, що за змістом статті 392 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 2-4392/09, постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010передбачено, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, з апеляційною скаргою на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року, ОСОБА_1 вказувала на те, що вона не брала участі у справі, однак, суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки рішенням суду встановлено, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за договором безпроцентної позики від 23.07.2014 року в розмірі 900 000 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.07.2014 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, що зареєстровано в реєстрі за № 829 - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 6 кв.м., шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Проте, колегія суддів, встановивши дійсні обставини справи, приходить до висновку, що ОСОБА_1 не було належним чином доведено обґрунтованість своїх посилань та тверджень, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Як з вбачається з матеріалів справи, так і зі змісту оскаржуваного заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року, суд вирішив питання лише про права і обов`язки учасників справи, оскільки спір стосується виключно сторін іпотечного договору, тобто ОСОБА_3 - відповідача по справі та ОСОБА_2 - позивача, предметом розгляду справи було стягнення на предмет іпотеки в зв`язку з невиконанням основного зобов`язання.

Ніяких інших питань, в тому числі питань про права та обов`язки апелянта ОСОБА_1 , суд першої інстанції в рішенні не вирішував.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено відсутність вирішення оскаржуваним рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів чи обов`язків ОСОБА_1 .

Враховуючи, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 , яка не є учасником даної справи і судом першої інстанції не вирішувалося питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, апеляційний суд відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України закриває апеляційне провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

На підставі викладеного та керуючись ст.260, п.3 ч.1 ст.362, ч.ч.2, 3 ст.381 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність іпотекодержателя - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Г.І. Мостова

В.В. Гуль