Справа № 638/2497/20
Провадження № 2/638/4364/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та вселення до житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м.Харкова Невеніцина Є.В. знаходиться вищевказана цивільна справа.

23.07.2021 року через канцелярію суду позивачем подано заяву про відвід судді Невеніцина Є.В., оскільки не отримано її згоду на проведення судового засідання у відсутності відповідача, на її зауваження суддя нічого не відповів, секретар вручила копію ухвали про відкриття провадження та не відібрала розписку про отримання, під час судового засідання відчувала, що її немає і все вирішено без неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про відвід судді та матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Ухвалою суду від 05.07.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та вселення до житлового приміщеннята призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 26 липня 2021 року на 15 год. 00 хв.

Статтями 36,37 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для відводу судді, мотиви, які вказані у заяві про відвід судді до даного вичерпного переліку не входять.

Також, відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пунктом 43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи, з матеріалів справи та заяви про відвід не вбачається.

Враховуючи викладене, доводи викладені у заяві про відвід судді є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відвід та по суті є незгодою з прийнятими процесуальними рішеннями судді.

Згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, а відтак заява про відвід необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Судове засідання по справі було призначено на 26.07.2021 року, заяву про відвід подано 23.07.2021 року, 24-25 липня 2021 року вихідні дні, у зв`язку з перебування судді на лікарняному слухання справи відкладено.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи викладене, оскільки заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до призначеного судового засідання, заява ОСОБА_1 про відвід судді не підлягає передачі на розгляд іншому судді.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та вселення до житлового приміщення відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Є.В.Невеніцин