У Х В А Л А

22.03.21 справа № 133/715/21

провадження № 2/133/578/21

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., вирішуючи питання про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

11.03.2021 до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області із позовною заявою через свого представника звернулась ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» з вимогою про стягнення заробітної плати в сумі 33098,17 грн.

При вирішенні питання про прийняття її до розгляду та відкриття провадження у справі суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам процесуального закону, а тому ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, оскільки позовна заява була подана без дотримання вимог статті 175 ЦПК України, а саме пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України. Разом з тим, запропоновано заявнику відповідно до вимог частини п`ятої статті 177 ЦПК України додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивачу було надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Із розписки, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що копію ухвали від 16.03.2021 про залишення позовної заяви без руху, представник позивача адвокат Сєчко В.Л. отримав 18.03.2021.

Через канцелярію суду 18.03.2021 надійшла заява представника позивача у відповідь на залишення позовної заяви без руху. Проте такою заявою недоліки позовної заяви усунуті не були: її зміст зводиться до незгоди з вимогами ухвали суду від 16.03.2021 і не містить даних щодо виконання вимог вказаної ухвали.

Отже недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 16.03.2021, не усунуті.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина перша статті 175 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною п`ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України», рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого королівства» ).

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

У цій справі позивач була поінформований про обов`язок виправити недоліки позовної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175, 177 ЦПК України.

Отже, оскільки ОСОБА_2 не подала позовну заяву, яка повинна відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України, і, таким чином, не вичерпала наявних засобів захисту свого права, суд вважає, що є підстави вважати заяву неподаною та повернути її, як це визначено ст. 185 ЦПК України у разі неусунення її недоліків.

При цьому посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини в обґрунтування порушення її права на доступ до суду при постановленні ухвали про залишення позову без руху суд вважає необґрунтованим та таким, що не може братись до уваги, оскльки у своїй практиці, про що зазначено вище, Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Суд має переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1 лише тоді, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Отже саме по собі залишення позовної заяви без руху в світлі практики Європейського суду, про яку було зазначено, не є перешкодою на шляху до правосуддя, оскільки позивач не обмежується у реалізації свого права; воно лише обумовлюється вчиненням певних дій з його боку, що прямо передбачено процесуальним законом (усунення недоліків позовної заяви). Постановлення такої ухвали (про залишення позовної заяви без руху) має на меті насамперед приведення позовної заяви до тієї форми та змісту, які визначені законом, і жодним чином не обмежує будь-яких прав позивача і не створює при цьому переваг для відповідача, а забезпечує належний баланс прав та обов`язків між сторонами.

Оскільки позивач недоліки позовної заяви не усунув в строк, визначений ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2021, то є підстави для повернення позовної заяви позивачеві ОСОБА_1 .

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали, а також позовну заяву з доданими документами невідкладно направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Н.О. Пєтухова

Дата документу 22.03.21