03.08.2021 Провадження по справі № 2/940/384/21
Справа № 940/768/21
Рішення

Іменем України

3 серпня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвоката: Неживка І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування нерухомим майном,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши їй кімнату № 7 площею 16,1 кв.м., відповідачу кімнату № 6 площею 11,9 кв.м., а коридор № 1 площею 8,2 кв.м., вбиральню № 2 площею 1.2 кв.м., ванну кімнату № 3 площею 2,4 кв.м., кухню № 4 площею 8,4 кв.м., вбудований шкаф № 5 площею 0,45 кв.м. та лоджію площею 2,2 кв.м. залишити у спільному користуванні, посилаючись на те, що вони з відповідачем ОСОБА_2 є співвласниками даного нерухомого майна, а в добровільному порядку вирішити питання про порядок користування ним в натурі вони не можуть.

В підготовчому засіданні представник позивача адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , загальна площа квартири становить 50,8 кв.м., житлова - 28 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу серії НАІ № 513538 від 03.06.2016 року (а.с.8) та копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9).

Позивач просить виділити їй в користування кімнату № 7 площею 16,1 кв.м., відповідачу кімнату № 6 площею 11,9 кв.м., а коридор № 1 площею 8,2 кв.м., вбиральню № 2 площею 1.2 кв.м., ванну кімнату № 3 площею 2,4 кв.м., кухню № 4 площею 8,4 кв.м., вбудований шкаф № 5 площею 0,45 кв.м. та лоджію площею 2,2 кв.м. залишити у спільному їх користуванні. З таким розподілом відповідач погодився, визнавши позовні вимоги.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову та вирішує встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 за наданим сторонами варіантом, оскільки житлові права сторін підлягають захисту.

Враховуючи, що позивач від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась, суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати не стягує.

Керуючись ст.ст. 317,321,356,358 ЦК України, ст.ст. 200,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування нерухомим майном - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованій та жительці АДРЕСА_2 , в користування кімнату № 7 квартири АДРЕСА_1 площею 16,1 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованому та жителю АДРЕСА_2 , в користування кімнату № 6 квартири АДРЕСА_1 площею 11,9 кв.м.

Коридор № 1 площею 8,2 кв.м., вбиральню № 2 площею 1.2 кв.м., ванну кімнату № 3 площею 2,4 кв.м., кухню № 4 площею 8,4 кв.м., вбудований шкаф № 5 площею 0,45 кв.м. та лоджію площею 2,2 кв.м. квартири АДРЕСА_1 залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович