Провадження № 2/760/183/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 червня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 08.10.2018 р. звернулись до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просили:

стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 467 883,10 грн., 4678,84 грн. судового збору, 25 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3723,00 грн., суму моральної шкоди в розмірі 74460,00 грн. моральної шкоди, 1449,40 грн. судового збору.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачі посилаються на наступне.

Так, 24.02.2018 р. об 11-00 год., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mitsubishi SP.Star», д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Повітрофлотський, 10 в м. Києві в напряму Солом`янської площі, не переконавшись у безпечності маневру та не врахувавши дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем позивачів «Mercedes-Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до його пошкодження. Після зіткнення з автомобілем позивачів, автомобіль ОСОБА_3 продовжив рух в заносі та здійснив зіткнення ще з одним автомобілем, припаркованим праворуч біля обочини.

Відомості про ДТП були внесені 17.03.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002877 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою про закриття кримінального провадження від 19.06.2018 р. кримінальне провадження № 0002877 було закрито, матеріали досудового розслідування направлені до Управління патрульної служби у м. Києві ДПП з метою вирішення питання з приводу притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2018 р. у справі № 760/17905/18, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивачів «Mercedes-Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Відповідно до Звіту № 6772 про визначення вартості матеріального збитку від 20.03.2018 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes-Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу складає 466 083,10 грн. Крім того, за проведення оціночної експертизи автомобіля позивачем ОСОБА_1 були сплачені кошти у розмірі 1 800,00 грн. Загальна сума матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, складає 467 883,10 грн. (466 083,10 + 1 800,00).

15.08.2018 р. представником позивачів, адвокатом Трегубенко С.В. було направлено відповідачу лист № 7 з пропозицією врегулювати нанесені відповідачем матеріальні збитки в позасудовому порядку, проте, будь-якої відповіді отримано не було.

Як вказують позивачі, станом на день звернення до суду, вони не отримали зі сторони відповідача ніякого відшкодування.

Таким чином, оскільки в позасудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачі вимушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Крім того, позивач ОСОБА_2 в позовній заяві зазначає, що разом з нею у автомобілі перебувала донька позивачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазнала шоковий стан від отриманих тілесних ушкоджень та страх за можливі тілесні ушкодження доньки. У зв`язку із пошкодженням у ДТП автомобіля моральна шкода полягає у її душевних стражданнях через те, що вона позбавлена можливості користуватися транспортним засобом, повинна докладати додаткових зусиль для організації свого життя, нести додаткові фінансові витрати, що призвело до порушення звичного життєвого укладу. Згідно Висновку експерта № 28-08-18 від 31.08.2018 р. моральна шкода, спричинена позивачу складає 74 460,00 грн. Крім того, за проведення оціночної експертизи моральної шкоди позивачем були сплачені кошти у розмірі 3 723,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.11.2018 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25.06.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримали, прохали про їх задоволення в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечували позивачі та представник позивача в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами п.п.1,2,3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 24.02.2018 р. об 11-00 год. в м. Києві по проспекту Повітрофлотському, 10, керуючи автомобілем «Mitsubishi SP.Star» з д.н.з. НОМЕР_1 через неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем позивачів «Mercedes-Benz S 500» з д.н.з. НОМЕР_2 та з автомобілем «Scoda Octavia» з д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого всі три транспортних засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій «Mercedes-Benz S 500» отримала тілесні ушкодження, відповідач порушив вимоги п.п.2.3 (б); 12.1 ПДР України.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2018 р. у справі № 760/17905/18, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набрала законної сили.

Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні вказаної ДТП встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП водій автомобіля марки «Mitsubishi SP.Star» з д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Таким чином, відповідно до встановлених судом обставин справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.02.2018 р. о 11 год. 00 хв., в м. Києві по проспекту Повітрофлотському, 10, в порушення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_3 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано не було.

Належних доказів, що спростували б встановлені судом обставини, матеріали справи не містять, в ході розгляду справи судом не встановлено та стороною відповідача не надано.

Враховуючи те, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодували позивачам завдану шкоду.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 6 цієї Постанови роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Встановлено, що у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль позивачів марки «Mercedes-Benz S 500» з д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Відповідно до Звіту № 6772 про визначення вартості матеріального збитку від 20.03.2018 р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля Mercedes-Benz S 500» з д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 466 083,10 грн. При цьому, позивачем ОСОБА_1 сплачено за послуги оцінювача 1 800,00 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру від 19.03.2018 р. № 2PL138606.

Вищенаведений Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 20.03.2018 № 6772, містить докладний опис проведених дій, відповідає Методиці автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованим, та є таким, що може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті.

Таким чином, матеріальна шкода, спричинена позивачу ОСОБА_1 складає 467 883,10 грн.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 74 460,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.п.3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно Висновку експерта лабораторії оперативної психодіагностики та експертизи моральної шкоди № 28-08-18 від 31.08.2018 р., розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП, складає 74 460,00 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, підлягають частковому задоволенн, виходячи з характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, які виразились у душевних стражданнях через отримання позивачем внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на психологічний стан, з урахуванням ступеня вини відповідача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 20000,00 грн.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивачі належними та допустимими доказами довели наявність обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог.

Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані стороною відповідача.

Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те, що порушення Правил дорожнього руху відповідачем знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку із заподіянням матеріальної шкоди майну позивачів, з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, стороною відповідача обставини позову не спростовані, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню та з відповідача як особи, винної у вчиненні ДТП, на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 467 883,10 грн., у тому числі 466 083,10 грн. - вартість відновлення автомобіля, 1 800,00 грн. - витрати по оплаті проведення оціночної експертизи автомобіля, на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 20000,00 грн.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного.

Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судові витрати позивача ОСОБА_1 складають 29 678,85 грн., у тому числі: судовий збір у розмірі 4 678,85 грн. за подання позову майнового характеру, витрати на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст.141); у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141); у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141).

Згідно договору про надання правничої допомоги № 16 від 10.08.2018 р. витрати позивача ОСОБА_1 , пов`язані з наданням йому правничої допомоги при розгляді цієї справи, складають 25 000,00 грн., оплата підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордеру від 10.08.2018 р. сер.01АААЛ №131923.

На підтвердження статусу адвоката до позову долучені копії Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4230 від 26.10.2010 р., посвідчення адвоката, ордер на надання правової допомоги серії КВ №134143 від 04.08.2018р., Витяг з Єдиного реєстру адвокатів. Факт отримання позивачем послуг адвоката підтверджується Актами виконаних робіт.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 678,85 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн., на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 ( РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 466083,10 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1800 грн., судовий збір в сумі 4678,84 грн., витрати на правничу допомогу 25000 грн., а всього стягнути 497561 грн. 94 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) 20000,00 грн. моральної шкоди, 704,80 грн. судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір