Провадження № 2/638/1959/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Подосокорської А.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Яна Михайлівна про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2020 позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказує, що він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 05.12.2001. 28.08.2015 заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено позов ОСОБА_3 та припинено право спільної сумісної власності на спірну квартиру, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , визнано за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. 11.01.2017 рішенням Апеляційного суду Харківської області заочне рішення скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_3 , право власності на квартиру ОСОБА_4 відновлено. 02.08.2019 позивач дізнався, що 07.06.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено спадковий договір та накладено заборону на нерухоме майно 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 . Предметом спадкового договору є 1/12 частина квартири, власником якої є позивач у цій справі. На думку ОСОБА_4 спадковий договір є недійсним. У зв`язку з чим просить визнати недійсним спадковий договір та скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, уповноважив представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представляти його інтереси.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позов, просили задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, зазначила, що вона розпорядилась власністю, яка належить їй. Окрім того, вона захищала права своєї дочки , оскільки позивач погрожував, що залишить дітей без житла. У подальшому відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Харитнова Я.М. у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, звернулась з заявою, у якій просила усі судові засідання слухати у її відсутність, проти позову заперечує.

Суд, вислухавши представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору міни від 05.12.2001, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Т.Д., за реєстровано в реєстрі за №1-4874 (а.с.8).

28.08.2014 заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2015 у справі №638/9416/15-ц позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі. Право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на майно, яке було придбано у шлюбі, а саме: квартиру АДРЕСА_1 - припинити. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 96,6 кв.м. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 96,6 кв.м.

Як вбачається з копії зазначеного рішення, яке надано позивачем, на ньому зроблено відмітку про те, що зазначене рішення 03.11.2015 набрало законної сили (а.с. 9-10,11).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11.01.2017 у справі №638/9416/15-ц рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2015 скасоване та ухвалено нове. Відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину майна, що є у спільній сумісній власності подружжя (а.с. 12-15).

На виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2020 про витребування доказів приватним нотаріусом ХМНО Харитоновою Я.М. надано копію спадкового договору.

Як вбачається з копії договору, 07.06.2017 ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_5 (набувач) уклали спадковий договір , яким ОСОБА_3 після своєї смерті передала у власність ОСОБА_6 1/12 частину квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 44-45).

У п. 2 спадкового договору зазначено, що відчужувана квартира належить ОСОБА_3 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.20104 у справі №638/9416/15-ц, провадження №2/638/4579/15, ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.09.2015 у справі №638/9416/15-ц, провадження №2/638/4579/15, ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.10.2015 у справі №638/9416/15-ц, провадження №2/638/4579/15, зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою №69219338, виданою 28.09.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зайцевою О.Ю., запис про право власності №11444117 від 02.10.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

З аналізу зазначеного вбачається, що спадковий договір між ОСОБА_3 , як відчужувачем та ОСОБА_5 , як набувачем був укладений, особою, яка не мала права власності на спірну квартиру.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод1950 року ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї 1952 р. передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користування майно відповідно до загальних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України визначає, що право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача (ст. 1302 ЦК України).

Ч. 1 статті 1307 ЦК України передбачено, що на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, з метою забезпечення виконання спадкового договору накладає заборону відчуження.

ч. 1 статті 1308 ЦК України - спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Стаття 1302 ЦК України передбачає, що лише набувач бере на себе зобов`язання виконувати розпорядження другої сторони - відчужувача. Відчужувач у спадковому договорі не має обов`язків, він наділяється лише правом.

Згідно ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1304 ЦК України передбачено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За загальним правилом розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Розірвання спадкового договору регулюється статтею 1308 ЦК України, в якій зазначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

При цьому слід враховувати, що вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою.

У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 Цивільного процесуального кодексу).

Позивачем доведено, що порушено його право власності.

Відповідач ОСОБА_4 не надали жодного доказу на підтвердження того, що на момент укладення спадкового договору спірне майно їй належало на праві власності , навпаки у судовому засіданні відповідачем повідомлено, що звертаючись до нотаріуса з метою укладення спадкового договору, вона знала, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, яким за нею визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , скасоване рішенням Апеляційного суду Харківської області та відмовлено у визнанні за нею права власності на 1/2 частину зазначеної квартири .

Отже, відповідач ОСОБА_3 , звертаючись до нотаріуса, не повідомила про існування рішення Апеляційного суду Харківської області, яким скасоване рішення суду про визнання за нею права власності, що, вподальшому, привело до укладення спадкового договору, відповідно до якого відчужено частину квартири, яка не належали ОСОБА_3 , чим порушено право власності ОСОБА_4 .

Так, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зі змісту ч.1 ст. 203 ЦК України слідує, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Судом установлено, що спадковий договір укладено з порушенням вимог закону

Таким чином, укладаючи спадковий договір ОСОБА_3 не мала права розпоряджатись 1/12 частиною квартири, оскільки не була її власником, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

При цьому , вирішуючи питання про скасування спадкового договору, суд зобов`язаний , зазначити у резолютивній частині рішення і про правові наслідки, які тягне за собою таке визнання, а саме про скасування обтяження на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягаються стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 203, 215, 321, 317, 316, 391, 651, 1302, 1304, 1307, 1308 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Яна Михайлівна про визнання договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним спадковий договір від 07.06.2017 , серія та номер 2745, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитоновою Яною Михайлівною в частині передачі у власність 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 .

Заборону на нерухоме майно, а саме 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 , яка накладена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитовою Яною Михайлівною - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового збору по 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп з кожного.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.03.2021.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД