РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 565/1379/20
Провадження № 22-ц/4815/692/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С. С.,
суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2021 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,-
в с т а н о в и в :
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на період навчання.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є дочкою ОСОБА_2 і на даний час навчається на першому курсі денної форми навчання Львівського торговельно-економічного університету. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на період її навчання.

Із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно на період її навчання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання у розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до 30 червня 2023 року.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки обов`язок по утриманню повнолітніх дітей лежить на обох батьках, то кожний з батьків має нести матеріальні витрати в період навчання дитини. Крім того, відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та отримує дохід у виді заробітної плати, що підтверджується довідкою з місця роботи. На даний час ОСОБА_1 виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надавати, а тому з нього слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки під час її навчання до ІНФОРМАЦІЯ_1 . При визначенні розміру аліментів місцевим судом було враховано, що ОСОБА_2 має трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми. За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, місцевий суд прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/5 частки усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до 30 червня 2023 року.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи та помилково прийшов до висновку про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/5 частки його доходу (заробітку).
Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісячно на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років, починаючи з дня пред`явлення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями статті ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 28 січня 2002 року відділом РАГС Кузнецовського міського управління юстиції був складений відповідний актовий запис № 44.
ОСОБА_1 навчається на І курсі денної форми навчання освітнього ступеня «бакалавр» факультету товарознавства, управління та сфери обслуговування Львівського торговельно-економічного університету за спеціальністю «Менеджмент», що підтверджується довідкою від 30 серпня 2019 року № 03. Стипендію не отримує, так як навчається за кошти фізичної особи і закінчує навчання у червні 2023 року.
У зв`язку з навчанням, повнолітня донька потребує матеріальної допомоги відповідача.
Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із роз`ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування.
Також, у роз`ясненнях, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року вказано на те, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.
Встановлюючи розмір аліментів, суд має виходити із засад розумності та достатності їх розміру для задоволення потреб отримувача, а також із реальної можливості платника сплачувати такий розмір аліментів щомісячно, не порушуючи прав останнього.
ОСОБА_1 є студенткою денної форми навчання за контрактом, вона не має можливості працювати, а також не отримує стипендії.
Відповідач є працездатною особою, офіційно працює у військовій частині НОМЕР_1 НГУ та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи від 19 лютого 2021 року №6. З даної довідки вбачається, що протягом 2020 року з відповідача щомісячно стягувалися аліменти на утримання доньки за заявою, яку він добровільно подав до бухгалтерії за місцем роботи. Його загальний дохід за 2020 рік становить 182646 гривень 87 копійок, що також підтверджується вказаною довідкою.
ОСОБА_2 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис №2 від 02 січня 2013 року, зареєстрований відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис №264 від 02 червня 2008 року, зареєстрований відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області).
Виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи майновий стан відповідача, наявність у нього трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, колегія суддів погоджується із визначеним місцевим судом розміром аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання.
Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін, відповідно до ст. 375 ЦПК України, є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.
Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.