РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/396/21

Справа № 510/2318/20

16.03.2021 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

за участю секретаря Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал» Ренійської міської ради про захист прав споживача,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення від 23 березня 2012 року відповідач зобов`язався своєчасно надавати позивачу послуги з централізованого постачання холодної води до будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

В порушення умов укладеного договору відповідач протиправно 20 вересня 2020 року припинив водопостачання до вищевказаного будинку.

З урахуванням вищевикладеного позивач звернувся з позовом про захист прав споживача до суду.

Позивач з`явився до судового засідання, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що ним та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення від 23 березня 2012 року. При проведенні робіт з реконструкції водопроводу, ніяких повідомлень про необхідність з`явитись до КП «Водоканал» Ренійської міської ради він не отримував.

Представник позивача адвокат Златі Д.С. з`явився до судового засідання, підтримав позовні вимоги про захист прав споживача та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що між сторонами укладений договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення від 23 березня 2012 року, за яким виконавець в особі відповідача зобов`язався надати споживачу неперервну поставку води. Звернув свою увагу, що реконструкція мережі водопостачання не є підставою для невиконная умов укладеного між сторонами договору.

Представник відповідача Оніщенко В.М. з`явився до судового засідання, заперечував та просив відмовити у задоволені позовних вимог. Відзиву не надав. Пояснив що при проведенні реконструкції водопроводу по АДРЕСА_1 , проводилась інвентаризація водопроводу усієї вулиці. Були надані повідомлення усім абонентам про необхідність з`явитись до КП «Водоканал» Ренійської міської ради з технічною документацією та виконати усі вимоги, які на теперішній час, діють в Україні з водопостачання. Після цієї процедури абонентів підключають до мережі постачання води. Відключення та підключення абонентів здійснюється відповідно до наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» від 27 червня 2008 року. Позивачу було направлено повідомлення про необхідність з`явитись до КП «Водоканал» Ренійської міської ради та привести технічну документацію у відповідність діючому законодавству. В позивача три місяці була відсутня оплата за послуги з водопостачання, на виклик для звірки показників лічильника до КП «Водоканал» позивач не з`являвся. Ніяких пояснень відносно виниклої заборгованості не надав. Звернув увагу суду, що відповідно до п.п. 5.3. наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» від 27 червня 2008 року, обладнання вузла обліку здійснюється за рахунок споживачів. Надав пояснення, що в разі здійснення капітального ремонту та реконструкції водопроводу необхідно приводити усю технічну документацію у відповідність діючому законодавству. На момент підключення позивача, як споживача послуг з водопостачання (2005 рік), у законодавстві не було визначено місцерозташування лічильників для виміру спожитого обсягу води. Постачання води споживачу ОСОБА_1 було припинено у зв`язку із відсутністю його заяви на підключення до реконструйованого водопроводу. Надав пояснення, що позивачу для отримання послуг з водопостачання, необхідно сплатити борг за користування послугами з водопостачання, написати заяву про підключення, встановити прилад обліку згідно норм та правил, які діють на теперішній час. Поставка водопостачання споживачу ОСОБА_1 була припинена у зв`язку з тим, що він не підключився до реконструйованої лінії водопостачання. Позивач, на теперішній час, підключений до старої лінії водопроводу, за якою не здійснюється подача води за строком служби.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Заслухавши пояснення з`явившихся сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 23 березня 2012 року сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Вказаний договір є чинним.

Між сторонами виникли правовідносини з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до п.п. 1.1. договору, виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором.

20 вересня 2020 року виконавець в особі відповідача, припинив водопостачання до будинку позивача, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Стаття 55 Конституції України про права і свободи людини і громадянина, які захищаються судом, передбачає, що кожен має право будь-якими, незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Засоби захисту судом цивільних прав та інтересів визначені в ст.16 ЦК України, якими можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші засоби відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Положення ст.55 Конституції України і ст.16 ЦК України про захист судом цивільних прав та інтересів будь-якими, незабороненими законом засобами, кореспондують зі ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право на суд разом з правом на доступ до суду та ефективний засіб захисту «цивільних прав та обов`язків».

Право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним та ілюзорним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), п.п.36,38).

Загальні вимоги до надання житлово-комунальних послуг викладені у ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а ч. 1 цієї статті передбачає, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на:

1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами;

2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами;

3) ліквідацію наслідків аварії.

Аналогічні норми закріплені у ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вищенаведене, судом встановлено що у порушення вимог договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, який укладений між сторонами 23 березня 2012 року, виконавець припинив надання послуг з централізованого постачання холодної води з причини реконструкції мережі водопостачання, що також підтверджується поясненнями наданими виконавцем в особі представника відповідача.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

У відповідності до зазначеної норми, представником позивача надані копії квитанцій від 01 жовтня 2019 року про сплату 370 грн. 00 коп. за водопостачання, від 18 лютого 2020 року про сплату 195 грн. 00 коп. за водопостачання та квитанції від 22 червня 2020 року про сплату 500 грн. за водопостачання. Наданими доказами підтверджується сплата споживачем в особі позивача послуг з отримання водопостачання.

В свою чергу відповідачем наданий витяг КП ІВУВКГ м. Рені та витяг данних за абонентом КП ІВУВКГ м. Рені ОСОБА_1 (особовий рахунок: 6448) Рені Інтернаціональна 60, які підтверджують лише факт виникнення у сторін договірних відносин.

Доказів на підтвердження наявної за споживачем заборгованості яка вирахувана та підписана відповідальною особою з затвердженням печаткою підприємства, суду не недано.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів порушень споживачем в особі позивача вимог укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення № 6448 від 23 березня 2012 року, вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, з повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, які не сплачені позивачем при зверненні до суду у зв`язку з звільненням позивача від їх оплати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал» Ренійської міської ради про захист прав споживача задовольнити.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Водоканал» Ренійської міської ради () поновити постачання холодної води до будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» Ренійської міської ради () на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24 березня 2021 року.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова