Справа № 574/560/20 Провадження №2/574/57/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцана В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

в присутності

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буринської міської ради Сумської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба по лінії матері - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку пай, яке належало їй і було посвідчено сертифікатом серії СМ №024656. Спадщину прийняла її дочка ОСОБА_3 , фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном. Спадкоємець за заповітом, який був посвідчений ОСОБА_2 . 13.05.1996 року - ОСОБА_4 спадщину не прийняв та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 , не оформивши спадщину, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . При житті, остання посвідчила заповіт на шість земельних ділянок на користь ОСОБА_5 , але право на земельну частку (пай) успадковане після смерті ОСОБА_2 залишилося не охоплене заповітом. Позивачка є дочкою померлої і прийняла спадщину подавши відповідну заяву нотаріусу. Однак той відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №024656. Крім того, відсутні відомості про народження ОСОБА_3 , що унеможливило в органах нотаріату підтвердити родинні відносини між ОСОБА_2 та її дочкою - ОСОБА_3 .. Просила встановити факт родинних відносин між вказаними особами та визнати за нею право на земельну право на цю земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена ОСОБА_5 ..

Ухвалою суду від 17.03.2021 року первісного відповідача Гвинтівську сільську раду замінено на правонаступника - Буринську міську раду Сумської області.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини зазначені у позові.

Відповідачка ОСОБА_5 у задоволенні позову не заперечувала, просила справу розглянути без її участі.

Представник відповідача Буринської міської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожна окремо, підтвердили, що знали ОСОБА_2 яка була матір`ю ОСОБА_3 ..

Вислухавши пояснення позивачки та свідків, дослідивши надані докази і давши їм оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала в с. Гвинтове Буринського району Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть спадкодавця (а.с.6,127).

До спадщини останньої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гвинтівської сільської ради Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0243656 від 19.03.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 656, що вбачається з повідомлень відділу у Буринському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області (а.с.16,17).

З довідки Гвинтівської сільської ради вбачається, що на день своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна, спадкоємцем майна померлої є її дочка - ОСОБА_3 , 1930 року народження, яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с.7).

За життя, 13.05.1996 року, ОСОБА_2 посвідчила в Гвинтівській сільській раді Буринського району заповіт на користь ОСОБА_4 , якому заповіла все своє майно (а.с.8).

Копіями свідоцтва про народження позивачки та свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.12,13) підтверджено, що останній являється батьком позивачки ОСОБА_1 , а із свідоцтва про одруження ОСОБА_3 вбачається, що вона перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, маючи дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » (ас.14).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №62173998 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилися, свідоцтва про право на спадщину органами нотаріату не видавалися (а.с.111).

Оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття спадщини ОСОБА_4 , суд вважає, що він спадщину не прийняв, при цьому сторонами визнається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, положення якого діяли на час відкриття спадщини, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року (справа № 305/235/17).

Вищенаведеною довідкою Гвинтівської сільської ради підтверджено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її дочка ОСОБА_3 фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном, являючись спадкоємцем першої черги за законом.

Враховуючи, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 спадщину не прийняв, право на спадкування за законом одержала дочка померлої ОСОБА_3 ..

Разом з тим, ОСОБА_3 не оформивши юридично свої спадкові права, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Гвинтове Буринського району Сумської області (а.с.9).

При життю, 05.03.2014 року, вона посвідчила в Гвинтівській сільській раді Буринського району Сумської області заповіт (зареєстрований в реєстрі за №22), яким земельні ділянки з кадастровими номерами - 05:001:0261, 03:001:0080, 06:001:0145, :05:003:0260, :09:001:0207 та :06:001:0043 заповіла ОСОБА_5 , решта спадщини залишилася неохоплена заповітом (а.с.11).

Матеріалами спадкової справи №257/2016, заведеної приватним нотаріусом Буринського нотаріального округу Сумської області підтверджено, що спадщину за заповітом, до якої увійшли вказані земельні ділянки прийняла та належно оформила відповідачка ОСОБА_5 (а.с.38-101).

Позивачка ОСОБА_1 будучи дочкою ОСОБА_3 , тобто являючись спадкоємицею першої черги за законом, також прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву та отримавши відповідне свідоцтва про право на спадщину, яка не була охоплена заповітом, що підтверджується матеріалами наведеної вище спадкової справи (а.с.102-108).

Між тим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на успадковане ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), що належала її матері ОСОБА_2 , оскільки позивачка не оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), а також не встановлений факт родинних відносин між вказаними особами (а.с.22).

Тобто, ОСОБА_1 не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в органах нотаріату через відсутність у неї оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0243656 від 19.03.1997 року, який при невстановлених обставинах був втрачений.

Однак, право ОСОБА_2 на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта.

Судом встановлено, що баба позивачки - ОСОБА_2 , таке право набула, оскільки вона була включена до списку осіб громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства «Нива» під №656, який додавався до державного акту на право колективної власності, що був виданий зазначеному сільськогосподарському товариству та отримала відповідний сертифікат, який у подальшому був втрачений (а.с.16-20).

Сама по собі відсутність оригіналу сертифікату не може бути підставою для виключення із спадщини останньої її права на земельну частку (пай), оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує його належність, однак право на земельну частку (пай) у неї виникло ще за життя.

Крім того, не викликає сумнівів і факт родинних відносин між померлими ОСОБА_2 та її дочкою ОСОБА_3 , оскільки вказані обставини підтверджені в судовому засіданні показами позивачки, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , довідкою Гвинтівської сільської ради №87 від 18.06.2020 року та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , з якого вбачається дошлюбне прізвище ОСОБА_3 - « ОСОБА_8 ».

За таких обставин позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Буринської міської ради Сумської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Гвинтове Буринського району Сумської області є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Гвинтове Буринського району Сумської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності САПТЗ «Нива» розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії СМ № 0243656, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 656 і було успадковане ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 23.04.2021 року.