справа № 156/1220/19
Провадження № 2/156/17/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Мельничук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іваничі цивільну справу № 156/1220/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Іваничівської РДА , Орган опіки та піклування Поромівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту народження сина вони не виконують батьківських обов`язків, не піклуються про його духовний та фізичний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного лікування для дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. ОСОБА_6 народився у Волинській обласній клінічній лікарні, дитина потребувала стаціонарного догляду, однак відповідачі самовільно, без дозволу лікарів, забрали дитину з лікувального закладу і привезли до помешкання позивача, що в АДРЕСА_1 . Батькам дитини було важко опікуватись сином, оскільки він потребував додаткового піклування через вроджені вади. Він та його дружина ОСОБА_7 від народження онука піклувались ним, неодноразово намагались вплинути на відношення батьків до сина ОСОБА_6 . Однак відповідачі повністю самоусунулись від виконання батьківських обов`язків. Через деякий час залишили сина і поїхали на заробітки у Республіку Польща.

В липні 2019 року ОСОБА_4 повернулась з Польщі та в період часу з 18 липня 2019 року по 25 липня 2019 року разом із сином перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання», де ОСОБА_4 не виконувала вказівок лікарів, неодноразово порушувала лікарняний режим за що достроково була виписана з лікарняного закладу.

Після повернення ОСОБА_4 з лікарні, її ставлення до дитини не змінилось. Вона залишила сина і поїхала до чоловіка ОСОБА_5 . На момент звернення до суду у 2019 році, місце фактичного проживання їх невідоме. ОСОБА_4 інколи навідує сина. ОСОБА_5 до дитини не навідується взагалі. Відповідачі офіційної роботи не мають. Свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Позивач разом із дружиною повністю взяли на себе обов`язок щодо піклування, виховання, лікування та забезпечення онука.

На підставі викладеного просить позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Призначити його опікуном онука ОСОБА_6 та передати внука на його виховання.

05 серпня 2020 року суддею ОСОБА_9 прийнято до свого провадження вказану справу.

03 вересня 2020 року ухвалою суду повернено до стадії підготовчого судового засідання.

28 вересня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву. (а.с.73-76) із зазначенням у ньому заперечень стосовно позовних вимог, які стосуються ОСОБА_4 . Не заперечує щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 стосовно сина ОСОБА_6

28 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити та суду пояснив, що відповідач ОСОБА_4 є його донькою, а ОСОБА_5 колишнім зятем. Відповідачі залишили дитину коли їй було два місяці і поїхали у Польщу на заробітки. Коли повернулись, то дитині нічого не купили. Дитина тривалий час знаходилась на лікуванні у медичних закладах, з нею в цей час була бабуся - його дружина. Відповідач ОСОБА_4 самовільно забрала дитину із лікарні, з місцевої лікарні його дочка втекала разом із внуком не дивлячись на заборону лікарів. ОСОБА_5 дитину бачив лише один раз. Вважає, що перебування дитини із матір`ю є небезпечним, оскільки дитина потребує лікування, а вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо належного догляду, лікування та виховання дитини. Відповідач ОСОБА_5 взагалі самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. З літа 2020 року відповідач ОСОБА_4 залишила місце проживання - батьківський дім та разом із сином поїхала на проживання у м. Володимир-Волинський, де проживає з новим чоловіком. Вважає, що вона не забезпечує належного догляду за дитиною, умови для проживання є незадовільні. Він разом із дружиною здійснював догляд та лікування внука, забезпечували його всім необхідним для нормального розвитку. Дитина часто хворіє, потребує постійного лікування, однак відповідачі цього забезпечити для дитини не можуть, а навпаки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що відповідачі свого обов`язку щодо належного лікування, харчування та догляду за сином не виконують. Впродовж тривалого часу не змінюють свою поведінку. Дитиною опікувався позивач із дружиною від народження, здійснювали лікування хлопчика. Підтвердила, що син на даний час проживає з матір"ю , однак вона не належно виконує свої обов"язки.

Відповідач ОСОБА_4 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просить відмовити. Суду пояснила, що з червня 2020 року вона проживає із чоловіком ОСОБА_11 та двома дітьми, у тому числі з сином ОСОБА_6 у м. Володимир-Волинський. Будинок в якому вони проживають є її чоловіка. Вона добровільно, разом із сином залишила місце проживання своїх батьків, що в с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області, оскільки вийшла заміж та створила сім"ю. Вказала, що син ОСОБА_6 є здоровою дитиною, вона здійснює за ним догляд. Не заперечує, що у 2019 році залишила сина на батьків, оскільки мала намір заробити кошти у Польщі, у неї на той час був незадовільний матеріальний стан. Свідомо ніколи не ухилялась від виконання батьківських обов`язків, а навпаки хотіла заробити грошей для дитини. Ствердила, що її ніколи не викликали на засідання комісії щодо розгляду питання про позбавлення її батьківських прав, жодних пояснень не відбирали. На даний час вона створила належні умови для проживання дітей, кошти на дітей витрачає за цільовим призначенням, ніколи не зловживала спиртними напоями. Син ОСОБА_6 є здоровим, вона з чоловіком забезпечує для дітей належне харчування, догляд. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , оскільки вона його дуже любить, піклується про нього та в міру своїх можливостей забезпечує матеріально.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в задоволенні позову в частині відповідачки ОСОБА_13 просить відмовити, не заперечує про зафіксовані поодинокі випадки неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_4 , однак на його думку це було через молодий вік і бажання заробити кошти для дитини. Після цього, з літа 2020 року відповідач проживає з дитиною, має сім`ю, місце постійного проживання, умови для проживання теж є належні. Підстави позбавлення батьківських прав відсутні. З 2019 року обставини у житті відповідача змінилися і вона своєю поведінкою довела, що зможе забезпечити дитині догляд, лікування та належний розвиток. Відповідач ніколи не притягувалась до адміністративної відповідальності, не зловживала спиртними напоями, не викликалась на комісію з розгляду питання неналежного виховання та догляду за дитини, позитивно характеризується за місцем проживання. Вважає єдиною проблемою це недостатнє матеріальне забезпечення, молодий вік, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може застосовуватись у виключних випадках. Позивачем не доведено належних підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки Щодо відповідача ОСОБА_5 , оскільки він не бере участі у вихованні та догляді сина, а тому на його думку є підстави для позбавлення його батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_5 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 та виходячи з інтересів дитини просить передати його на виховання позивачу ОСОБА_1 .

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Іваничівської РДА та Органу опіки та піклування Поромівської сільської ради в попередніх судових засіданнях позовні вимоги вважали підставними та такими, що підлягають до задоволення. Рішенням виконавчого комітету Поромівської сільської ради від 29 січня 2020 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_14 та ОСОБА_5 стосовно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачем ОСОБА_4 не створено належних умов для розвитку та виховання дитини. Умови проживання дитини разом із позивачем є належними, позивач із дружиною постійно піклуються про онука, дбають про його здоров`я та розвиток. При відсутності батьків, дідусь із бабусею доглядали дитину, здійснювали його лікування. ОСОБА_1 не судимий, за станом здоров`я може бути опікуном для внука ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що її дочка - відповідач у справі ОСОБА_4 після виповнення синові ОСОБА_6 двох місяців, залишала його та поїхала на заробітки у Польщу. Вона разом із чоловіком здійснювали догляд та лікування дитини. Не заперечує, що в той час відповідачка була безвідповідальна. З червня 2020 року дитина проживає із матір`ю в м. Володимир-Волинський. Дочка доглядає за дитиною, забезпечує продуктами харчування, вважає, що їй можна надати можливість виправити свою поведінку та не допустити розлучення із дитиною. Не заперечує, що відповідачі залишали маленьку дитину саму у лікарні не дивлячись на заборону лікарів. Вона із чоловіком забрали дитину та здійснювали її лікування. Возили хлопчика на море задля поліпшення стану його здоров`я. Вважає, що ОСОБА_4 на даний час змінила свою поведінку щодо виховання дитини і її не слід розлучати із дитиною.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду показала, що її син ОСОБА_16 у 2019 році познайомився із відповідачем ОСОБА_4 , на даний час вона разом із сином ОСОБА_6 проживає у них. Крім цього у них народилася ще одна дитина. Ствердила, що відповідачка справляється із своїми батьківськими обов`язками, належно дбає про дитину, зареєстрували її у м. Володимир-Волинський. Умови проживання є задовільні, в будинку є вода та опалення. Продуктами харчування дитина теж забезпечена, не хворіє. Ніколи не бачила, щоб ОСОБА_4 курила чи зловживала спиртними напоями. Підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Виписками з мадичної карти стаціонарного хворго № 1800 та № 6329 стверджується, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні у медичних закладах з 26 лютого 2019 року та 05 березня 2019 року та з 18 липня 2019 року по 25 липня 2019 року (а.с.8-9).

Відповідю на запит Зав ФАП від 20 вересня 2019 року № 296 стверджується, що під час щомісячного відвідування батьки дитини ОСОБА_6 були відсутні. Профілактична робота проводилась із дідусем та бабусею. (а.с.12).

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 06 вересня 2019 року стверджується, що в житловому будинку зареєстрована та проживає малолітня дитина - внук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його мати ОСОБА_4 зареєстрована але не проживає. ОСОБА_1 створив належні умови для проживання малолітньої дитини. (а.с.10).

У зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків відповідачами: не беруть участі у вихованні дитини, батько дитини перебував за кордоном, місце знаходження матері невідоме, фактично самоухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавляться станом здоров`я дитини, не надають матеріальної допомоги, органом опіки та піклування Іваничівської РДА складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стосовно малолітнього сина від 10 березня 2020 року. Також встановлено, що вихованням малолітнього ОСОБА_6 займаються дідусь ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_7 (а.с.34-37).

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 червня 2020 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище - « ОСОБА_18 » (а.с.55-56). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 13 серпня 2020 року № 219, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.67). Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків стверджується, що ОСОБА_4 у першому та другому кварталі 2020 року отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу з Управління соціального захисту населення Іваничівської РДА та в другому кварталі заробітну плату - Волинська дирекція АТ «Укрпошта». (а.с.78).

Згідно актів обстеження умов проживання від 09 січня 2020 року та 04 лютого 2020 року сім`ї ОСОБА_1 умови проживання задовільні. Вихованням дитини ОСОБА_6 займається дідусь ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_7 . Батьки дитиною цікавляться рідко. Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку. Зовнішній вигляд дитини охайний. Забезпечено одягом та взуттям на належному рівні. Наявні продукти харчування. Батьки хлопчика проживають окремо від дитини, життям та її здоров`ям цікавляться дуже рідко, що усно підтвердив ОСОБА_1 . До актів додано фототаблицю. (а.с. 102-104).

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що малолітня дитина відповідачів ОСОБА_6 з моменту народження та до середини 2020 року проживав разом із батьками відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_7 . Дитина знаходилась на їхньому утриманні, вони здійснювали його лікування у медичних закладах. Вказане не було спростовано відповідачами у справі.

10 січня 2020 року затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Поромівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_19 стосовно малолітнього сина ОСОБА_6 . Встановлено, що батьки дитини не здійснюють належного виховання своєї дитини, її утриманням не займаються і не бажають займатися, фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавляться здоров`ям та виховання, не надають матеріальної допомоги. Вихованням дитини займаються дідусь та бабуся. Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку. (а.с.108-110). Також до матеріалів справи додано документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 може бути опікуном для онука ОСОБА_6 (а.с.112-115).

Актом обстеження умов проживання від 02 вересня 2020 року стверджується, що відповідач ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_2 . Умови проживання частково задовільні. В помешканні наявні спальні місця для всіх членів родини, проте розкидані речі. ОСОБА_6 проживає з матір`ю та її співмешканцем ОСОБА_11 ОСОБА_4 вагітна, перебуває на обліку у жіночій консультації. Рекомендовано навести лад у помешканні, придбати запас продуктів харчування для дитини. Проведено профілактичну бесіду щодо відповідальності за життя і здоров`я дитини. (а.с.79).

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 22 вересня 2020 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , прізвище дружині після укладення шлюбу присвоєно ОСОБА_21 (а.с. 140). Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.141).

Згідно інформації Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання, ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні не перебував. (а.с. 151).

Повідомленням служби у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 22 січня 2021 року стверджується, що відповідач продовжує ігнорувати рекомендації служби та не зверталася до медичного закладу щодо обстеження та лікування малолітнього сина ОСОБА_6 . Додано акт обстеження умов проживання 27 січня 2021 року згідно якого, умови проживання незадовільні. В квартирі брудно. Скрізь розкидані речі. У дітей відсутні іграшки згідно віку. Скрізь розкидані пляшки з-під алголю. Діти брудні, у старшого сина не було шкарпеток на ніжках, а підлога холодна.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 ствердила, що вона в міру своїх фінансових можливостей забезпечує сина необхідними продуктами харчування, одягом та іграшками. На даний час її чоловік закордоном і вона намагається сама підтримувати порядок у будинку де проживає із дітьми. Не заперечує, що не завжди їй це вдається, оскільки діти є ще маленькі. Вона ніколи не забувала про сина, і навіть коли залишала його на утримання батьків, завжди згадувала про нього і задля забезпечення його поїхала на роботу у Польщу. Вона проживає разом із сином, піклується про нього в міру своїх можливостей, не зловживає спиртними напоями, зобов`язується змінити свою поведінку у кращу сторону. Запевнила, що дуже любить свого сина і їй вкрай тяжко буде із ним розлучатись. Представник відповідача ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_4 засуджує свою поведінку, коли залишала дитину саму у лікувальному закладі.

Звертаючись до суду із позовом позивач покликається на необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки останні самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання, лікування та утримання дитини.

Суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечуючи проти позову вказала, що вона ніколи свідомо не самоусувалася від виконання батьківських обов`язків, обставини з моменту подачі позову її батьком у 2019 році змінилися. Вона створила іншу сім"ю, проживає разом з чоловіком та дітьми, умови їх проживання задовільні. Син ОСОБА_6 в силу свого віку потребує догляду та опіки матері.

Свідки в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_4 суттєво змінила своє відношення до дитини, піклується про нього і їй необхідно надати шанс для налагодження нормальних зв`язків із дитиною, адже вона дуже любить своїх дітей.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги визнав повістю та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 про що подав письмову заяву (а.с.59).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частиною 4 ст. 155 СК України, передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Разом з тим, судом надано правову оцінку висновку органу опіки та піклування та встановлено, що цей висновок є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини на можливість збереження сімейних зв`язків, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідачки щодо дітей та небажання змінити ставлення до виховання дітей. В судовому засіданні не встановлено, що дії відповідачки по ухиленню від виконання нею батьківських обов`язків носять постійний, систематичний характер. Крім цього в ході складання вище вказаного висновку, відповідачка була позбавлена можливості надати свої пояснення, на засіданні комісії присутня не була, а виклики їй не були вручені, оскільки складалися або у день засідання комісії або перед день такого засідання.

Вирішуючи спір, суд також враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та положення ст.166 СК України про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не в повній мірі, в період часу з 2019 до середини 2020 року, виконувала покладені на неї батьківські обов`язки, що підтверджено матеріалами справи. Однак невиконання батьківських обов`язків не може ототожнюватися з ухиленням від їх виконання.

ОСОБА_4 та її представник неодноразово вказували, що позбавлення батьківських прав вкрай негативно вплине на психологічний стан здоров`я дитини, оскільки дитина дуже любить свою матір, між ними існує стійкий психологічний зв`язок, який притаманний лише матері та дітям.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, обставини на які вказує позивач, як на підставу позбавлення батьківських прав, в сукупності інших доказів наявних в матеріалах справи, поясненнями самої ОСОБА_4 даних нею в судовому засіданні, не можуть вважатися достатніми та визначальними для позбавлення батьківських прав.

Враховуючи бажання відповідача ОСОБА_4 відновити належні батьківські відносини по вихованню дитини, розуміння своєї вини, в неналежному вихованні дитини в певний проміжок часу, бажання та намагання змінити свою поведінку, що стверджується тим, що на даний час проживає із сином та здійснює за ним догляд та необхідність, виключно в інтересах дитини, надати можливість матері та синові налагодити їх сімейні стосунки, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав з огляду на недоведеність позивачем виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Разом з тим,?суд вважає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання дитини.

У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

Разом з тим, суд вважає, що існують всі правові підстави позбавлення відповідача ОСОБА_5 батьківських прав, оскільки від свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина та своєю поведінкою виявляє байдужість щодо його виховання. Суду надано належні і беззаперечні докази свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дитини. Змінювати свою поведінку ОСОБА_5 не бажає та власноручно написав заяву про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 . З огляду на вище викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову у вказаній частині.

Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 384,20 грн. витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 197, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164, 166 Сімейного Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 до ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_3 , про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Іваничівської РДА , Орган опіки та піклування Поромівської сільської ради Іваничівського району Волинської області - задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Службу у справах дітей Володимир-Волинської міської ради контроль за виконанням своїх батьківських обов`язків ОСОБА_4 , відносно малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 384,20 грн. витрат зі сплати судового збору.

Повний текст судового рішення складено 26 березня 2021 року.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. О. Федечко