Справа №: 272/585/18
Провадження № 2/272/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради Житомирської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_6 . Після їх смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки загальною площею 0,6758 га. в АДРЕСА_1 , а саме: 0,18 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,49 га. - для ведення особистого селянського господарства, яка складається з чотирьох окремих ділянок площами 0,17га., 0,18 га., 0,08 га. та 0,06 га.

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняла позивачка, яка є їх дочкою та відповідно спадкоємицею першої черги за законом.

Відповідачка ОСОБА_3 також дочка спадкодавців та спадкоємиця першої черги за законом, однак спадщину не приймала. Брат позивачки, ОСОБА_7 (син спадкодавців), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , також був спадкоємцем першої черги за законом, однак спадщину після смерті батьків не приймав.

Відповідач ОСОБА_4 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 .

Позивачка частково оформила свої спадкові права після смерті матері, ОСОБА_6 , та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації Гальчинської сільської ради (№ 13/К-2 від 18.01.2017), яка складена згідно записів про голів дворів з 1953 року, спадкодавцю ОСОБА_5 належали земельні ділянки наступними площами: з 1953 по 1957 роки - 0,31 га.; з 1958 по 1963 роки - 0,41 га.; з 1964 по 1991 роки - 0,44 га.; з 1992 по 2016 роки - 0,47 га.. Вказана інформація є неповною та недостовірною, оскільки окрім зазначеної у вказаній інформації площі земельної ділянки, ОСОБА_5 а після його смерті ОСОБА_6 належала земельна ділянка загальною площею 0,6758 га., яка розташована по АДРЕСА_1 . Вказана ситуація виникла через те, що посадовою особою Гальчинської сільської ради при складанні довідки № 13/К-2 від 18.01.2017 не було враховано те, що відповідно до договору дарування від 24.05.1965 ОСОБА_8 подарував ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_5 вказаний будинок перебудував. Земельна ділянка під забудову у 1966 році складала 0,14 га., а отже після 24.05.1965 року батьку позивачки належала земельна ділянка загальною площею 0,61 га. Крім того позивачка у позові зазначила, що в період часу з 1970 по 1974 роки ОСОБА_5 надавалась земельна ділянка площею 0,06 га. в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, як члену колгоспу «Україна» за здачу худоби, якою батьки позивачки а в подальшому безпосередньо і сама позивачка користувалася та користується на даний час за призначенням. Таким чином батьку позивачки після 1974 року належала земельна ділянка загальною площею 0,67 га..

Рішенням Гальчинської сільської ради № 23 від 24.04.1994 спадкодавиці ОСОБА_6 було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, що були надані раніше у межах населеного пункту с. Гальчин, а саме: площею 0,25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка) та площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства. Однак Державною інспекцією селянського господарства в Житомирській області, яка проводила перевірку на виконання доручення прокуратури Житомирської області, було встановлено, що площа земельної ділянки ОСОБА_5 станом на 1965 рік повинна була збільшитись на 0,14 га. згідно договору дарування від 24.05.1965 року, проте до поземельної книги Гальчинської сільської ради відповідні зміни не було внесено. У зв`язку з зазначеними вище обставинами до земельних ділянок, що передавалися у приватну власність матері позивачки, ОСОБА_6 , згідно рішення Гальчинської сільської ради від 24.04.1994 № 23 земельні ділянки площею 0,14 га., що знаходяться під будинком по АДРЕСА_1 , та площею 0,06 га. за здачу худоби, не були включені. Не зважаючи на те, що батькам позивачки (спадкодавцям) належали земельні ділянки загальною площею 0,67 га., а саме: площею 0,18 га. (в тому числі 0,14 га. - спірна ділянка для обслуговування житлового будинку) +0,06 га. за здачу худоби (ОСГ)+ 0,43 га. для ведення особистого селянського господарства, однак ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за життя не виготовили правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказані земельні ділянки в позасудовому порядку.

Рішенням сесії Гальчинської сільської ради від 20.04.2006 позивачці біло надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,47 га.. Оскільки сільською радою не було вирішено питання щодо земельної ділянки площею 0,14 га., яка розташована під будинком, в якому проживала та проживає на даний момент позивачка, та щодо земельної ділянки площею 0,06 га. (за здачу худоби), то на початку 2016 року позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Гальчинської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації на спірні земельні ділянки. Рішенням сесії сільської ради від 15.04.2016 їй було відмовлено у наданні такого дозволу, у зв`язку з відсутність відповідних правовстановлюючих документів.

Спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 набули майнове право на земельні ділянки, оскільки за їх життя було прийнято рішення компетентним органом про передачу земельних ділянок їм у власність, однак вони не отримали державні акти та не провели їх державну реєстрацію, позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті батьків.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просить суд визнати її власником земельних ділянок зальною площею 0,67 га., в тому числі: площею 0,18 га. - для обслуговування житлового будинку, що знаходиться під житловим будинком по АДРЕСА_1 ; площею 0,49 га. - для ведення особистого селянського господарства в с. Гальчин Андрушівського району Житомирської області, яка складається з окремих земельних ділянок площами 0,17 га., 0,18 га., 0,08 га. та 0,06 га., що знаходяться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батьків: ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30 березня 2021 року від позивачки надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вона просить суд визнати її власником земельних ділянок загальною площею 0,6331 га., в тому числі: площею 0,25 га. - для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; площею 0,3831 га. - для ведення особистого селянського господарства, яка складається з двох окремих ділянок площею 0,17 га. та площею 0,2131 га. в АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батьків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтувавши викладеними у позовній заяві обставинами. Крім того, позивачка подала заяву про відмову від стягнення з відповідачів на її користь судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання не з`являлася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав.

Представник відповідача, Андрушівської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що Андрушівська міська рада не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкові земельні ділянки, а саме: площею 0,25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто площею, яка відповідає фактичним замірам та 0,22 га. - для ведення с особистого селянського господарства відповідно до рішення сільської ради про передачу у приватну власність земельних ділянок. В подальшому направив на адресу суд заяву про розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника відповідача Андрушівської міської ради, дослідивши матеріали справи суд встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_5 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 22, 25,). Після його смерті спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 35,36,37).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_6 , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 22, 26).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне їх спадкове майно, в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 було троє (діти спадкодавці): позивачка, ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) та ОСОБА_7 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 22,23,24). ОСОБА_3 та ОСОБА_7 спадщину після смерті матері не приймали. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 27).

Після смерті матері, ОСОБА_6 , спадщину прийняла позивачка, ОСОБА_1 та частково її оформила, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.42, т. 2 а.с. 38-69).

З інформації Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області вих. № 13/К-2 від 18 січня 2017 року за головою двору, ОСОБА_5 , рахувались наступні площі земельних ділянок: з 1953 по 1957 роки- 0,31 га., з 1958 по 1963 роки - 0,41 га., з 1964 по 1982 роки - 0,44 га., за ОСОБА_6 з 1983 по 1991 роки - 0,44 га., з 1992 по 2000 роки - 0,47 га., за ОСОБА_1 з 2001 по 2016 роки - 0,47 га. (т. 1 а.с. 28-29).

З копії договору дарування від 24 травня 1965 року вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_5 був подарований житловий будинок в с. Гальчин, при цьому у вказаному договорі не міститься інформації щодо повної адреси розташування вказаного будинку та щодо наявності земельної ділянки (т. 1 а.с. 30).

Як вбачається з копії свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, під забудову ОСОБА_5 згідно КЗШК було виділено земельну ділянку площею 0,14 га. (т. 1 а.с. 31).

Рішенням Гальчинської сільської ради № 23 від 24.04.1994 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» було передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_6 земельні ділянки, що були раніше надані громадянам у приватну власність у межах населеного пункту: 0,25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 33).

З копії акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 22 квітня 2013 та повідомлення Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_5 станом на 1965 рік повинна була збільшитись на 0,14 га. відповідно до договору дарування від 24.05.1965, проте в поземельну книгу Гальчинської сільської ради відповідні зміни не внесено (т. 1 а.с. 39,40).

З повідомлення державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори № 140/02-14 від 08.02.2017 вбачається, що згідно рішення виконкому Гальчинської сільської ради від 24.04.1994 № 23 ОСОБА_6 передані у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,22 га. для ведення особистого селянського господарства. Державні акти на земельні ділянки спадкодавцем виготовлені не були. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів Андрушівська державна нотаріальна контора не має змоги здійснити процедуру щодо подальшого оформлення спадкових прав і відповідно видати ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно (т. 1 а.с. 41).

ОСОБА_1 частково оформила свої спадкові права після смерті матері, ОСОБА_6 , а саме 07 квітня 2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 42).

Відповідно до копії довідки Андрушівського відділення Бердичівської ОДПІ ГУДФС у Житомирській області № 1032/06-01-13-01/785 від 27 жовтня 2017 року за ОСОБА_1 згідно АІС «Податковий блок» рахуються земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га., для ведення особистого селянського господарства - 0, 22 га. ( т. 1 а.с. 80).

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_10 про перегляд рішення від 02.02.2012 по справі № 0601/2-874/11, провадження № 2/0601/173/2012 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та змінено вказане рішення від 02.02.2012, а саме «визнано за ОСОБА_10 право власності на дві земельні ділянки:0,1553 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель; 0,1447 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташованих в АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 154-155). Тобто зменшено площу земельної ділянки ОСОБА_10 , яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 .

В пункті 1 роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців.

Згідно ст.529 ЦК Української РСР від 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки рішенням Гальчинської сільської ради, при передачі ОСОБА_6 земельних ділянок, що були раніше надані в межах населеного пункту, не було враховано, що площа таких ділянок мала б збільшитись на 0,14 га. згідно договору дарування від 24.05.1965, яким її чоловіку, ОСОБА_5 було подаровано житловий будинок з земельною ділянкою. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_6 , однак не виготовила правовстановлюючі документи. Позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_6 , але позбавлена можливості визнати право власності на земельні ділянки, так як спадкодавиця за життя не виготовила правовстановлюючі документи.

Враховуючи вищевикладене - суд задовольняє позов. З урахуванням клопотання позивачки суд не стягує з відповідачів на її користь судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80-81, 89, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 392 ЦК України, ст. ст. 525, 529, 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку площею 0,3831га. для ведення особистого селянського господарства, яка складається з двох окремих земельних ділянок площею 0,17 га. та площею 0,2131 га., які розташовані в АДРЕСА_2 , як на спадщину за законом після смерті матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.07.2021.

Суддя:В. В. Карповець