головуючий у суді І інстанції Войтенко Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», третя особа: Київська міська державна адміністрація про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «Святошинське лісопаркове господарство» про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він є власником автомобіля «Тоуоtа Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 . 16 травня 2020 року о 12 год. 35 хв. позивач керуючи вказаним автомобілем, рухався по автодорозі, яка веде від Житомирського шосе в м. Києві в напрямку смт. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області (вулиця Оборони Києва в Святошинському районі міста Києва). Вказував, що коли він проїхав по цій автодорозі 1 кілометр від Житомирського шосе, раптово з правої сторони на його автомобіль впало дерево, внаслідок чого, автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, були викликані працівники патрульної поліції, які склали схему ДТП та відібрали письмові пояснення. Після отримання листа Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації листа № 107-22/4496 від 17 липня 2020 року, позивачу стало відомо, що земельна ділянка, з якої впало дерево обліковується за відповідачем. Позивач вважав відповідача винним в падінні дерева та пошкодженні його автомобіля через неналежне виконання ним своїх обов`язків щодо догляду за зеленими насадженнями на території, що за ним обліковується. Окрім того, позивач наголошував, що аналогічний випадок стався у 2018 році, що також підтверджує неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по належному утриманню зелених насаджень. Згідно зі звітом №8122 від 7 липня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 566 123,71 грн, за проведення авто товарознавчого дослідження, позивачем було сплачено 3 500 грн, також, ним було сплачено суму судового збору в розмірі 5661, 24 грн. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача 566 123,71 грн - в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди, 9 161,24 грн - в якості відшкодування понесених судових витрат, а всього, 575 284,95 грн.

Рішенням Святошинського районного суду від 29 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Святошинське лісопаркове господарство», третя особа: Київська міська державна адміністрація про відшкодування матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в порушення норм цивільного процесуального права, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на долучений відповідачем до заперечень проти позову висновок фахівця № 78 від 27 травня 2020 року, наданий головним лісопатологом ОСОБА_2 та на покази останнього, надані в судовому засіданні, проігнорувавши всі інші наявні в справі докази, без буд-якого мотивування неприйняття судом до уваги і відхилення цих доказів.

Зазначає, що при виконанні відповідачем вимог п.п. 9.1.11 та розділу 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України і проведенні щорічних обстежень, а також загальних оглядів зелених насаджень, ним мало б бути виявлено відмираюче дерево з ознаками суховершинності крони і враженим поперечним раком дуба стовбуром, яке підлягало санітарній рубці.

Також зазначає, що в порушення вимог Санітарних правил в лісах України санітарні рубки у 5 виділі 120 кварталу Святошинського лісництва, звідки впали дерева, відповідачем не проводилися з 2016 року.

Звертає увагу суду, що в судовому засіданні суду першої інстанції була встановлена відсутність погодних умов (зокрема, поривів вітру більше 15 м/с та опадів кількістю більше 15 мм за добу), які б могли стати причиною падіння дерев, які пошкодили автомобіль позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Пілявін Г.В. просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача КП «Святошинське лісопаркове господарство» - адвокат Латиф Ю.Ю. просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що матеріалами справи спростовується вина відповідача в падінні дерев на автомобіль позивача, так само як і не підтверджується факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків з огляду на неможливість віднесення дерев, що впали, до рубки за наслідками огляду чи дослідження та спричинення падіння внаслідок погодних умов, які також не міг передбачити відповідач.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, які не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 16 травня 2020 року в місті Києві на вул. Оборони Києва о 12 год.50 хв. водій ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження належному йому автомобіля внаслідок падіння дерев, висаджених вздовж вулиці.

Позивач є власником автомобіля «Тоуоtа Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно зі звітом про визначення вартості відновлювального ремонту №8122 вартість відновлювального ремонту автомобілю «Тоуоtа Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 визначена за витратним підходом станом на 2 червня 2020 року становить 566 123,71 грн.

За інформацією, викладеною у висновку щодо проведення перевірки по факту ДТП, яка сталась 16 травня 2020 року в м. Києві, Святошинський район, вул. Оборони Києва (від Житомирського шосе, в напрямку с. Білогородка) для кваліфікації зазначеної події як адміністративного правопорушення, необхідно встановити склад адміністративного правопорушення та наявності у законі адміністративної відповідальності за вчинення останнього. Диспозиція ст. 140 КУпАП передбачає наявність порушення правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць. При цьому, відповідно до ДСТУ 3587-97 відсутня норма, що передбачає відповідальність у разі падіння дерев, тому притягнення посадових осіб, громадян за ст. 140 КУпАП немає. На підставі викладеного, розгляд матеріалів дорожньо-транспортної пригоди завершено, матеріали списано до справи.

Дерева, які пошкодили автомобіль позивача росли у 5 виділі 120 кварталу Святошинського лісництва. За даними базового впорядкування, 2010 року, ст. 1, 2, 3, 9, 17, 19, 38 Лісового кодексу України - виділ 5 кварталу 120, де сталось падіння дерев, це лісова ділянка лісів комунальної власності. Листом Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації підтверджується, що земельна ділянка, з якої сталось падіння дерев обліковується за Комунальним підприємством «Святошинське лісопаркове господарство».

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Як убачається із матеріалів справи, балансоутримувачем об`єкту благоустрою по вул. Оборони Києва в Святошинському районі м. Києва (на відстані одного кілометра від Житомирського шосе праворуч від автодороги при русі в напрямку смт. Білогородка) є КП «Святошинське лісопаркове господарство», що підтверджується довідкою від 17 липня 2020 року Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.53-54) та довідкою від 15 липня 2020 року Департаменту земельних ресурсів (а.с.55).

Таким чином, дорожньо-транспортна пригода сталась в адміністративних межах м. Києва, а постійним балансоутримувачем (лісокористувачем) земельної ділянки вздовж дороги від Житомирського шосе до смт. Білогородка є КП «Святошинське лісопаркове господарство», тому воно має нести відповідальність за її утримання в належному стані не тільки згідно з чинним лісовим, а й іншим законодавством України у сфері благоустрою.

Згідно пунктом 4.1. Статуту КП «Святошинське лісопаркове господарство», підприємство створене з метою ведення лісогосподарської діяльності на закріпленій за підприємством території, охорони і захисту лісу від самовільних рубок, пожеж, хвороб і шкідників, утримання його в належному санітарному стані згідно з чинним лісовим та природоохоронним законодавством України.

Пунктом 4.2. Статуту передбачено, що предметом діяльності підприємства серед іншого є: утримання лісового фонду на закріпленій за підприємством території згідно вимог чинного лісового та природоохоронного законодавства; виконання всіх видів робіт затверджених планом згідно з фактичним рівнем фінансування та рівнем мобілізації власних коштів; ведення обліку лісового фонду, лісового кадастру та лісопаркової статистики згідно діючих правил та реєстрації всіх змін, що відбуваються в складі лісового фонду з занесенням їх до планово-картографічного матеріалу та таксаційних описів; організація спостереження та обліку осередків хвороб і шкідників лісу, проведення постійних профілактичних заходів та боротьби з ними.

Згідно із підпунктом «г» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року № 2807-IV, до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

За пунктом 2 частини першої статті 21 Закону № 2807-IV, елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 2807-IV передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію.

Законом № 2807-IV (пункт 7 частина першої статті 17) передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до пункту 3.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Пунктом 5.5. вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до пункту 6.2. Правил, балансоутримувачі об`єкта зобов`язані утримувати в належному санітарно-технічному стані об`єкт благоустрою (виконання заходів, затверджених місцевими органами самоврядування).

Згідно пункту 9.1.10 Правил, для нормального росту й правильного розвитку дерев здійснюють догляд за кроною протягом усього життя рослин. Обрізають дерева навесні до розпукування бруньок або восени після опадання листя. У дерев видаляють порослеві пагони, які утворюються біля кореневої шийки, а також на стовбурах в міру її появи. Сухі гілки обрізують у міру їх виявлення впродовж року.

У відповідності до пункту 9.1.11.2 Правил, санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування. Санітарне обрізання потрібно проводити щороку протягом вегетаційного періоду.

Пунктом 12 Правил встановлено, що з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

Окрім того, відповідно до пункту 2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045 (далі - Порядок), видалення зелених насаджень здійснюється у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів.

Згідно із пунктом 8 вказаного Порядку, у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян та/або юридичних осіб, видалення зелених насаджень здійснюється негайно з подальшим оформленням акта відповідно до пункту 4 цього Порядку.

Таким чином, наведені вище норми закону та підзаконних правових актів чітко визначають порядок визначення стану зелених насаджень, проведення періодичних оглядів, санітарне видалення насаджень на об`єктах благоустрою населених пунктів, зокрема вулицях і дорогах, балансоутримувачем цих об`єктів.

Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль, завдання у зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень і розміру відновлювального ремонту автомобіля підтверджується звітом № 8122 від 7 липня 2020 року (а.с.10-29), який був виготовлений на замовлення позивача, і відповідно до якого вартість ремонту складає 566 123,71 грн.

Вказаний у звіті розмір відповідачем не спростовано.

Так, на підтвердження того, що шкода завдана саме в наслідок падіння дерева позивачем було надано суду: висновок від 10 серпня 2020 року Старшого інспектора з о/д відділу ОДР управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, майора поліції Титаренка О. щодо проведення перевірки по факту ДТП, яка сталась 16 травня 2020 року в м. Києві, Святошинський район, вул. Оборони Києва (від Житомирського шосе, в напрямку с. Білогородка) (а.с.46-47); рапорт Інспектора відділу розшуку та ОМ ДТП УПП у місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Гавенка І. та інспектора Типченко І. (а.с. 48-49); схема місця ДТП (а.с. 50); акт від 18 травня 2020 року про обстеження виділу 5 кварталу 120 Святошинського лісництва КП «Святошинське лісопаркове господарство».

Відповідно до акта від 18 травня 2020 року про обстеження виділу 5 кварталу 120 Святошинського лісництва КП «Святошинське лісопаркове господарство» при обстеженні дерев, які впали, було встановлено, що дерева вивалені з коренями, ймовірно внаслідок впливу природно-кліматичних явищ, а саме: значних поривів вітру, тривалих рясних дощів, в результаті чого грунт став вологим та пухким.

У Висновку фахівця № 78 від 27 травня 2020 року, який був долучений відповідачем до заперечень на позов було зазначено, що дерево №3 (дуб звичайний) має діаметр 34,5 см на відстані 1,3 метра. На час обстеження більша частина стовбура відсутня. Оглянуто частину стовбура з коренем довжиною 2,5 м та частину верхівки дерева довжиною 2,7 м. Згідно візуального огляду частин дерева, що знаходяться на місці події встановлено, що дерево має ознаки суховершинності крони. Нижня частина стовбура вражена поперечним раком дуба, що охоплює до 1/3 периметра стовбура. Вивалений корінь дерева вражений кореневою гниллю. Категорія стану дерева, згідно Додатку №3 до Санітарних правил в лісах України - IV (відмираюче) підлягає відбору до рубки.

Таким чином, у вказаному висновку встановлено, що суховершинність крони цього дерева та враженість стовбура поперечним раком дуба можна було визначити візуально. Також, про можливість визначення візуально суховершинності крони цього дерева та враженості стовбура цього дерева поперечним раком дуба зазначав і позивач в своїх поясненнях.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків з огляду на неможливість віднесення дерев, що впали до рубки у наслідок огляду чи дослідження та спричинення падіння внаслідок погодних умов, які не міг передбачити відповідач.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків позивач обґрунтовував саме бездіяльністю, тобто відсутністю подій належного виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У порушення вимог пункту 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, відповідачем не надано доказів проведення загального огляду кварталу 120 Святошинського лісництва, який мав бути проведений двічі на рік - навесні та восени, а також доказів на предмет обстеження місця події, в тому числі ділянки, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода та дерева, яке впало на проїжджу частину дороги.

Крім того, згідно з проектом організації та розвитку лісового господарства Комунального підприємства "Святошинське лісопаркове господарство" визначено проект плану лісокористування і лісогосподарських заходів. Відповідно до лісорубних квитків від 15.06.2010, 16.04.2013, 26.02.2016 у виділі 5 кварталу 120 проводилась вибіркова санітарна рубка відповідно у 2010, 2013 та 2016 році, тобто з періодичністю у три роки, проте докази вчинення відповідних дій у 2019 році відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що неправомірні дії полягають у бездіяльності, а саме у невиконанні обов`язку передбаченого правилами, оскільки відповідачем не доведено зворотне.

Крім того, не можна погодитись із висновком суду про відсутність вини відповідача унаслідок неможливості виявлення пошкоджень дерев візуально, оскільки такі пошкодження можливо було встановити у разі належного виконання зобов`язань щодо обстеження зелених насаджень.

Так, у письмових поясненнях представника виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), викладених у відзиві на позов (а.с. 153) роз`яснено, що стан ростучого дерева на предмет наявності чи відсутності тих чи інших фаутів, вад (зокрема гнилей, у т.ч. центральних) важко оцінити без спеціальних досліджень, хоча з фотокартки дерева, яке впало видно наявність гнилі від несправжнього трутовика (несправжні трутовики спричиняють центральні (ядрові) гнилі). Центральні гнилі та їх збудники суттєво не впливають на ріст та розвиток дерева. Уражені дерева за зовнішніми ознаками практично не відрізняються від здорових. Тому передбачити заздалегідь аварійність дерева з прихованими вадами (зокрема центральними гнилями) без спеціальних фітопатологічних досліджень практично не можливо.

Зовнішньо дерево, ушкоджене гниллю, виглядає живим, але в той же час, при застосуванні спеціальних методів обстеження, які і повинні застосовуватися при обстеженні дерев, зокрема звукової проби або методом буріння було можливим виявити гниль всередині стовбуру. Також це можливо було виявити шляхом ударів молотком по стовбуру дерева на висоті 2-3 метри.

У відзиві на позов представник третьої особи також зазначає, що згідно п. п. 9.1.11, 9.1.12. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини ") стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі). Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Не можна також погодитись із висновком суду першої інстанції про спричинення падіння дерев внаслідок погодних умов, які не міг передбачити відповідач, оскільки жодних доказів, які встановлюють такий причинно-наслідковий зв`язок, матеріали справи не містять.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Водночас ст. 617 ЦК України передбачає, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 ч.1 ст.263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події.

Отже, закон визначає непереборну силу як надзвичайну або невідворотну зовнішню подію (обставину), що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла відвернути чи уникнути її дії за звичайних обставин при всій обачливості, і ця подія завдала збитків.

На підтвердження несприятливих погодних умов відповідачем до заперечень було надано довідку Українського гідрометеорологічного центру (а.с. 130). Згідно наявних у ній відомостей убачається, що 16 травня 2020 року вночі був помірний дощ у кількості опадів 7 мм, вдень опадів не було; мінімальна температура 7,3° тепла, максимальна температура 17,8° тепла; вітер західних напрямків, 2-5 м/с.

Аналогічно за оперативними даними авіаційної станції Київ (аеропорт Жуляни) 16 травня 2020 року вночі був помірний дощ, кількість опадів 7,2 мм, вдень опадів не було; мінімальна температура 7,3° тепла, максимальна температура 17,5° тепла; з 16 год 11 хв до 19 год 26 хв пориви вітру 12 м/с.

Однак відповідно до нормативних документів Українського гідрометеорологічного центру, зокрема Настанови по службі прогнозів і попереджень про небезпечні та стихійні явища погоди, затвердженої наказом Держгідромету України № 90 від 31 жовтня 2003 року, небезпечними явищами є вітер швидкістю 15-24 м/с та значний дощ 15-49 мм тривалістю 12 годин, чого встановлено не було.

Отже відповідачем не було надано належних доказів у підтвердження того, що падіння дерев виникло саме в наслідок поривів вітру та не доведено, що вказані обставини відносяться до обставин непереборної сили і є підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

Колегією суддів з урахуванням наведеного встановлено, що невчинення відповідачем дій з виявлення дерев, які підлягають вирубці, з метою дотримання правил благоустрою та уникнення пошкодження майна призвели до наслідків, які сталися 16 травня 2020 року, а саме пошкодження майна позивача - «Тоуоtа Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами ч.1 ст.20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи, організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

Аналогічні положення містить п.5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006 року, згідно якого відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Такі ж положення містить п.п.9.2.1 п.9.2 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25 грудня 2008 року, згідно якого відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними в межах м.Києва на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів.

Аналогічно у постанові від 23 січня 2019 року у справі №203/5198/15-ц (провадження №61-4589св18) Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень.

Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органом державної влади чи органом місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень і на яке закон покладає відповідальність за завдану неналежним утриманням таких насаджень шкоду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної (майнової) шкоди в розмірі 566 123,71 грн, оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків та вимог законодавства з утримання зелених насаджень, що призвело до падіння дерева на належний позивачу автомобіль, факт спричинення збитків позивачу падінням дерева не спростовано, розмір майнової шкоди підтверджено відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України і також не спростовано, тому висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову не є обґрунтованими, адже встановленою є винна протиправна бездіяльність КП «Святошинське лісопаркове господарство», яка спричинила майнову шкоду ОСОБА_1 , розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами у справі.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5 661,24 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 8 491,86 грн, що підтверджується квитанціями (а.с. 2, 177).

Також з матеріалів справи убачається, що позивач для визначення розміру завданої йому матеріальної шкоди і розміру відновлювального ремонту авто, поніс витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 3 500 грн, що підтверджується квитанцією № 265 від 2 червня 2020 року (а.с. 8).

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, з КП «Святошинське лісопаркове господарство» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 17 653,10 грн (5 661,24+8 491,86+3 500).

Керуючись ст.ст. 367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду від 29 квітня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Стягнути із Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на відшкодування матеріальної шкоди 566 123 (п`ятсот шістдесят шість тисяч сто двадцять три) грн 71 коп. та судовий збір у розмірі 17 653 (сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 10 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба