Справа № 242/2624/20
Провадження № 2/242/270/21
22 липня 2021 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., за участю секретаря судового засідання Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.12.2020 року цивільну справу прийнято до провадження судді Владимирської І.М. на підставі розпорядження № 11 від 03.12.2020 року та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223 , 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до визначених договором зобов`язань ФОП ОСОБА_2 мав передати у власність позивача виготовлені вироби упродовж 21-го робочого дня.
Однак відповідач, у порушення умов укладеного договору свої зобов`язання щодо виконання обсягу робіт, визначених договором, не виконав.
Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Суди встановили, що між сторонами виникли правовідносини з договору підряду.
Відповідно до частин першої, другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Положеннями статті 849 ЦК України передбачено, що у випадку якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Отже, договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної із його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, обов`язок замовника оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником).
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз положень частини п`ятої статті 653 ЦК України свідчить, що тільки при розірванні договору у зв`язку з істотним його порушенням однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору.
Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині термінів виготовлення та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій, відповідач не спростував обставини, викладені у позові та не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про повне або часткове виконання ним умов договору, а тому наявні підстави для розірвання вказаного правочину та стягнення з відповідача на користь позивача отриманого ним платежу в розмірі 8200 грн., а також збитків, завданих внаслідок невиконання зобов`язання.
Вирішуючи питання щодо стягнення неустойки суд дійшов до наступного.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у пункті 4.3. спірного договору СА002272 від 07.05.2020 року сторонами погоджено, що у разі невиконання п.3.2, виконавець зобов`язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості цього договору за кожен робочий день прострочення.
Згідно з частиною другою статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Вартість договору складає 8200 грн., 0,1% від зазначеної суми складає 8,20 грн. замовлення товару було 07.05.2020 року. Замовлення мало бути виготовлено 21-го робочого дня, тобто кінцевий строк поставки виробів 09 червня 2020 року. З наступного дня, тобто з 10 червня 2020 року починає нараховуватися неустойка.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 10 червня 2020 року до 22 липня 2020 року(день ухвалення рішення суду), що складає 280 робочих днів, в розмірі, передбаченому пунктом 4.3. договору, а саме: 280 х 8,20 = 2296 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 5 707,28 грн., суд дійшов висновку, що зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Позивач, обґрунтовуючи вимогу щодо стягнення вищезазначеної суми, зазначив, що він замовив вироби у кредит із застосуванням такої кредитної програми як «миттєва розстрочка»(фактично це сплата боргу рівними частинами протягом певного періоду), тобто він повинен сплатити банку 579,47 грн. з 07.05.2020 року по 07.04.2020 року(24 місяців 24 платежів), що складає 24 х 579, 47 = 13 907, 28 грн.(фактично переплата банку складає 5 707, 28 грн. порівняно із ціною договору).
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України)
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 у відповідності до положень ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави з урахуванням пропорційності до задоволеної частини позовних вимог згідно до ставки судового збору, передбаченої Законом України «Про судовий збір» в редакції на час звернення позивача до суду(17.06.2020 року) у розмірі 636,57 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 6, 11, 15, 16, 551, 526, 627, 628, 629, 637, 638, 649, 651, 653, 865 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ст..ст. 10, 12,13, 18, 76, 81, 141,258, 259, 263-265, 280-282,352, 354, 355 ЦПК України, ,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до ФОП ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) про захист прав споживачів задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 636(шістсот тридцять шість) грн. 57 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя І.М. Владимирська