Ухвала

27 липня 2021року

м. Київ

справа № 344/12886/18

провадження № 61-11333ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та утримання дружини, стягнення грошових коштів та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у серпні 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання та на утримання неповнолітніх дітей, стягнення половини вартості відчуженого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Івано-Франківський міський суд ухвалою від 05 грудня 2018 року затвердив мирову угоду, згідно з якою сторони домовились про те, що ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1 250 грн на кожну дитину окремо до їх повноліття, а за умови продовження навчання на денній формі - до досягнення кожною дитиною 23-річного віку, починаючи з грудня 2018 року шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача.

У зв`язку із затвердженням мирової угоди провадження у справі в частині стягнення аліментів закрито.

В частині стягнення грошових коштів з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 64 393 грн, що становить вартість 1/2 частки вартості автомобіля марки СНЕVROLЕТ NIVA 21230, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску; стягнути грошові кошти у розмірі 89 757 грн, що становить вартість транспортного засобу марки ГАЗ 33023, кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, об`єм двигуна 2 300 см куб., вид палива бензин або газ, д.н.з НОМЕР_3 ; визнати приватною власністю ОСОБА_1 т/з марки ГАЗ 33023, кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, об`єм двигуна 2300 (см куб.), вид палива бензин або газ, д.н.з. НОМЕР_3 .

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 12 лютого 2021 року позов задовольнив частково, стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 транспортного засобу марки CНEVROLET NIVA 21230 д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року, що складає 47 355 грн, визнав за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортний засіб марки ГАЗ 33023, кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 транспортного засобу марки ГАЗ 33023, кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, об`єм двигуна 2 300 (см куб.), вид палива бензин або газ, номерний знак НОМЕР_3 , що складає 29 570 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят) грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду від 12 лютого 2021 року залишив без змін.

ОСОБА_1 08 липня 2021 року направив на електронну пошту Верховного Суду, із застосуванням електронного цифрового підпису, та 22 липня 2021 засобами поштового зв`язку касаційні скарги на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у вказаній вище справі.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подані на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та утримання дружини; стягнення грошових коштів у розмірі 64 393 грн, що становить вартість 1/2 частки вартості автомобіля марки СНЕVROLЕТ NIVA 21230, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску; стягнення грошових коштів у сумі 89 757 грн, що становить вартість транспортного засобу марки ГАЗ 33023, кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, об`єм двигуна 2 300 см куб., вид палива бензин або газ, номерний знак НОМЕР_3 ; визнання приватною власністю ОСОБА_1 т/з марки ГАЗ 33023, кузов НОМЕР_2 , 2002 року випуску, об`єм двигуна 2300 (см куб.), вид палива бензин або газ, д.н.з. НОМЕР_3 , що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційні скарги на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та утримання дружини, стягнення грошових коштів та визнання права власності на майно відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький