СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/578/21
ун. № 759/8788/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф., за участю секретаря Щербини А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Адвокат Простибоженко О.С. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначив, що 30 квітня 2021 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилався на те, що дитина фактично проживає разом з ним, що за змістом ст. 160 ЦПК України і ст. 181 СК України саме йому належить право вимагати сплати аліментів та відповідно відсутній обов`язок сплачувати аліменти. В зв`язку з чим, просить суд задовольнити вищевказану заяву та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

22.07.2021 року адвокатом Простибоженком О.С. через канцелярію суду подано додаткові пояснення, в яких вказується, що дитина проживає з батьком і він несе витрати по її утриманню, на доказ чого надав суду низку квитанцій і довідок. Крім того, звертає увагу суду, що існування спору між батьками щодо місця проживання дитини унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному провадженні, яке відповідно до ст. 19 ЦПК України є безспірним.

В судове засідання 22.07.2021 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від заявника та його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, свої вимоги підтримують.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

До заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини додано довідку № 167 від 24.04.2021, видану ТОВ „Явір-Житлобуд-2", згідно з якою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-яких інших доказів, які б підтверджували місце проживання дитини разом із заявником, надано суду не було.

До заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, додано акт про фактичне проживання осіб від 01.07.2021, складений ТОВ „Форвард Київ-Сервіс 02", відповідно до якого встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 постійно проживає донька ОСОБА_3 разом з її батьком ОСОБА_1 . Шляхом усного опитування сусідів, що проживають на одному поверсі з ОСОБА_1 встановлено, що протягом останніх шести місяців донька ОСОБА_3 проживала з її батьком ОСОБА_1 щонайменше: у листопаді 2020 - 29 днів (з 01 по 29 листопада), у грудні 2020 - 16 днів (з 13 по 28 грудня), у січні 2021 - 16 днів (з 10 по 24 січня, 31 січня), у лютому 2021 - 15 днів (з 01 по 14 лютого, 28 лютого), у березні 2021 - 20 днів (з 01 по 10 березня, з 14 о 21 березня, з 30 по 31 березня), у квітні 2021 - 17 днів (з 01 по 04 квітня, з 17 по 29 квітня). Крім того, додано довідку від 18.06.2021, видану ТОВ „Форвард Київ-Сервіс 02", згідно з якою ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьком.

Додатково до письмових пояснень ОСОБА_1 надав низку квитанцій про оплату послуг та купівлю одягу для доньки, а також довідку № 22/06 від 22.06.2021, видану громадською організацією „Українська асоціація художників" про те, що його донька відвідує заняття з живопису, дитиною опікується батько, який завжди цікавиться її успіхами та своєчасно здійснює оплату занять, та довідку від 17.06.2021, видану дитячим тенісним клубом „Апельсин" про те, що ОСОБА_3 з вересня 2020 року регулярно відвідує заняття з тенісу; дитину приводить виключно батько, який завжди цікавиться її успіхами; присутність матері на заняттях не спостерігалась жодного разу.

За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність факту постійного проживання дитини разом з ОСОБА_2 . Вбачається, що дитина проживає разом з батьком ОСОБА_1 , а між сторонами має місце спір щодо місця проживання та утримання дитини.

При цьому, судом з`ясовано, що питання про визначення місця проживання дитини сторін ні уповноваженим органом опіки та піклування, ні судом, станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу, не вирішувалось, проте, з огляду на встановлені судом обставини, вбачається спір про право.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки відсутні будь-які нововиявлені обставини, а наявні свідчать про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Однак, за обставинами даної справи між сторонами вбачається наявність спору щодо місця проживання дитини, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , що в свою чергу при відсутності рішення суду про визначення місця проживання дитини та наявність протиріч між батьками з вказаного питання, свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

А тому, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ від 30.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини.

Керуючись ст.ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву адвоката Простибоженка О.С. в інтересах ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати судовий наказ від 30.04.2021, виданий Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/8788/21 за заявою ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ) таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий М.Ф. Сенько