Єдиний унікальний номер 219/8778/18
Номер провадження 22-ц/804/518/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 у цивільній справі № 219/8778/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2020 року (суддя Медінцева Н.М.), повний текст рішення виготовлений 01 грудня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
06 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири у сумі 19 707 грн., моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. та судових витрат у сумі 704 грн. 80 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 12 жовтня 2017 року сусідкою зверху, яка мешкає в квартирі АДРЕСА_2 і є її власником, належну їй квартиру було залито. За її зверненням ЖСК «Космос» було складено акт про залиття з зазначенням його наслідків. 11 січня 2018 року вона звернулась до відповідача з письмовою претензією про добровільне відшкодування завданої залиттям шкоди та 24 січня 2018 року отримала відповідь, де відповідачка визнала факт залиття квартири, який відбувся 12 жовтня 2017 року, але відшкодовувати шкоду відмовилася. Вважає, що діями відповідачки їй спричинена матеріальна та моральна шкода, оскільки внаслідок залиття було пошкоджено належне їй майно та вона вимушена була переїхати до родичів, що призвело до порушення укладу її життя, у тому числі стосунків з друзями, святкування урочистих подій, тощо.
03 травня 2019 року ОСОБА_1 було подано заяву про збільшення позовних вимог до ОСОБА_2 , а саме матеріальної шкоди до 28 990, 00 грн.; 200 грн., сплачених на розрахунок «Поточного ремонту квартири», згідно договору № 21 з «ТБК «Схід» та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., оскільки на день розгляду справи 25 квітня 2019 року минуло більш ніж пів року з дня подачі першої позовної заяви і півтора роки з часу залиття квартири та відповідно до розрахунку вартості ремонт кватири після залиття, станом на 01 квітня 2019 року ремонт коштує 28 990, 00 грн. (а.с. 180 т.1).
03.05.2019 року третьою особою ОСОБА_3 пред`явлено позов до ОСОБА_2 про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. (а.с. 149-150 т.1), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є співвласником квартири, яка постраждала. Через залиття та неможливість проживання у власній квартирі він змушений звертатися до суду з клопотанням про перенесення місця його цілодобового арешту, бо як людина з інвалідністю не має змоги самостійно зробити ремонт, а сплата за мешкання в іншому приміщенні призводить до втрат з бюджету людини з інвалідністю, котра не має можливості працювати задля свого забезпечення і призводить до сильних душевних хвилювань (а.с. 149-150 т.1).
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом було встановлено, що 12 жовтня 2017 року сталося залиття належної позивачу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , але висновком судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2020 року, яка проводилась на підставі ухвали суду, особи, винної у залитті квартири не встановлено.

Зважаючи на той факт, що позивачем під час розгляду справи у суді не було надано належних та допустимих доказів вини відповідача у залитті квартири, тому через відсутність підтвердженого факту наявності причинного зв`язку між винними діями відповідача та настанням негативних наслідків у вигляді пошкодження належної позивачу квартири, вимоги про відшкодування майнової шкоди у розмірі 28990 грн. та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Позивач ОСОБА_1 з рішенням суду не погодилась, подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, є необґрунтованими, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що відповідно до вимог ст. ст. 376, 379 ЦПК України є підставою для його скасування.

Додає, що під час судового засідання, а саме 18.02.2020 року відповідач на питання третьої особи відповідала, що дійсно є причинно-наслідковий зв`язок між її бездіяльністю та залиттям квартири позивача. Окрім того, у відповіді на претензію позивача від 11.01.2018 року, відповідач зазначила, що під час протікання з радіатору тепломережі її не було вдома, що призвело до значного витікання води з тепломережі та підтоплення квартири, що знаходиться поверхом нижче.

Таким чином, відповідач фактично визнала свою провину.

Окрім того, згідно звіту технічного обстеження радіатора опалення ТОВ «Фірма інженер» в квартирі 9 будівлі по АДРЕСА_4 ґрунтуючись на результатах технічного обстеження можна зробити висновок, що порив на чавунному радіаторі системи опалення квартири АДРЕСА_5 стався внаслідок руйнування чавунної прохідної пробки в місці її з`єднання з радіатором під час перевірки системи опалення під тиском 12 жовтня 2017 року. Даний висновок є належним та допустимим та позивачем та її представником не спростований.

Вважає, що суд не надавав належної правової оцінки відповіді ТОВ «Бахмут-Енергія» від 25.05.2020 року, в якій зазначалося, що постачання теплової енергії здійснюється згідно чинного законодавства України, а також те, що початком опалювального сезону в будинку АДРЕСА_4 було розпочато 16.10.2017 року. 12.10.2017 року тиск у будинку не був вищим 5 атмосфер і будь яких гідравлічних випробувань не проводилось.

Відповідним листом спростовується звіт з технічного обстеження радіатора опалення ТОВ «Фірма- інженер» в частині причини руйнування чавунної прохідної пробки, оскільки перевірки системи опалення під тиском 12.11.2017 року не було. При наявності звичайного робочого тиску руйнування чавунної прохідної пробки могло статися у зв`язку лише з її неналежним станом, оскільки відповідач неналежно ставився до утримання системи опалення у своїй квартирі.

Також звертає що суд порушив порядок розгляду справи, розглянувши у спрощеному порядку.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Негодуйко Г.В. доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримали та просили її задовольнити у повному об`ємі.

Представник відповідача адвокат Білоконь Р.А. у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно інвентаризаційної справи та реєстраційного посвідчення КП БТІ від 16 жовтня 1991 року (т.1 а.с.11-14) власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на ОСОБА_5 .

З акту ЖСК «Космос» (т.1 а.с.10) вбачається, що 13 жовтня 2017 року комісією проведено обстеження квартири АДРЕСА_6 , де проживає ОСОБА_1 , з приводу скарги на залиття її квартири ОСОБА_2 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_2 . У ході обстеження встановлено, що прихожа кімната обклеєна шпалерами, на стелі, стінах по всій довжині маються свіжі сліди відставання шпалер, за рисунком шпалер маються розводи від патьоків води, шпалери мокрі. Підлога покрита листами ДСП має сліди здуття від вологи. Стеля та стіни у туалеті покриті шпалерами, які мокрі та мають сліди впливу води (здуття, відставання від стелі та стін). У залі шпалери на стелі мокрі, видно сліди здуття та відставання від стелі, одна стіна також має сліди впливу води, шпалери на одній стіні мокрі, поли вкриті ДСП мокрі, видно початкове здуття. Спальна кімната пошкоджена впливом води, шпалери мокрі як на стелі так і на стінах, поли мокрі. Зі слів господарки квартири ОСОБА_1 на протязі дня з верхнього поверха поступала вода. Квартира, з якої поступала вода, належить ОСОБА_2 . На час обстеження електрообладнання не включалось.

11 січня 2018 року (т.1 а.с.15) позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача ОСОБА_2 з претензію про відшкодування збитку, завданого залиттям належної їй квартири у сумі 19207 грн.

В листі на адресу позивача (т.1 а.с.17) відповідач ОСОБА_2 зазначила, що вона не визнає своєї вини у залитті квартири позивача, оскільки вважає, що збиток позивачу повинна відшкодовувати винна особа організація постачальник комунальних послуг, оскільки гайку заглушки з теплових традіаторів, що розташовані в належній їй квартирі вирвало через нагнітання тиску в тепломережі. 12.10.2017 року під час протікання з радіатору тепломережі її не було дома, що призвело до значного витікання води та підтоплення квартири, що знаходиться поверхом нижче.

З листа ТОВ «Бахмут-Енергії» від 03 квітня 2018 року (т.1 а.с.19) вбачається, що між ЖБК «Космос» та ТОВ «Бахмут-Енергія» не укладено договір на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкової системи опалення житлового будинку АДРЕСА_4 . Звернень від ОСОБА_2 з проханням зафіксувати факт пориву системи опалення в її квартирі до абонентного відділу не надходило.

Згідно зведеного кошторису вартості об`єкта будівництва, поточний ремонт 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 після залиття станом на 12 жовтня 2017 року складає 19207 грн.

З копії довідки (т.1 а.с.159) пенсійного фонду вбачається, що ОСОБА_3 має 3 групу загального захворювання.

Зі звіту з технічного обстеження радіатора опалення ТОВ «Фірма інженер» в квартирі 9 будівлі по АДРЕСА_4 вбачається, що за результатами технічного обстеження зроблений висновок, що порив на чавунному радіаторі системи опалення квартири АДРЕСА_5 стався внаслідок руйнування чавунної прохідної пробки в місці її з`єднання з радіатором під час перевірки системи опалення під тиском 12 жовтня 2017 року (а.с. 195-203 т.1).

З відповіді ТОВ «Бахмут-Енергії» від 25.05. 2020 року за № 01/696 вбачається, що постачання теплової енергії на будинок АДРЕСА_7 ). У 2017 році заповнення системи опалення відбувалось з 11.09.2017 року по 21.09.2017 року. Заповнення системи опалення виконувалось тиском 5 атмосфер. Робочий тиск -8 атмосфер у подаючому трубопроводі, 5 атмосфер у зворотньому. 12.11.2017 року тиск будинку не перевищував 5 атмосфер. З 11.09.2017 року по 16.10.2017 року гідравлічні випробування надмірним тиском не проводились (а.с.54-55 т.2).

Сметним розрахунком вартості об`єкта будівництва, складеним ТОВ «ТБК «Схід» (а.с.166-178 т.1) на підставі Договору №21 від 01.04.2019 року на надання послуг, укладеного з ОСОБА_1 (а.с. 179 т.1), визначено, що вартість поточного ремонту квартири АДРЕСА_1 складає 28 990 гривень.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2020 року, яка проводилась на підставі ухвали суду, квартира АДРЕСА_1 має фактичні ознаки залиття водою які відображені в акті обстеження від 13 жовтня 2017 року (т.1 а.с.10), затвердженого головою ЖСК «Космос» та підтверджені результатами візуального огляду. Ушкодження квартири АДРЕСА_1 , указані в дослідницькій частині. Оскільки при складанні акту обстеження від 13 жовтня 2017 року причина залиття квартири АДРЕСА_1 не вказана та в результаті візуального огляду встановлено, що теча води усунена, тобто встановити причину залиття не виявилося можливим. Сума матеріальних збитків була нанесена залиттям квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням вартості матеріалів на момент проведення експертизи складає 22897,94 грн., в т.ч. ПДВ 3816,32 грн. Тобто дійсно не встановлена причина залиття квартири позивача, а тому не можна з точністю казати про той факт, що у залитті квартири є вина відповідача, що також підтверджується даним висновком.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду оскаржується позивачем ОСОБА_1 в частині відмови у задоволення заявлених нею позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не надано суду належних доказів, що залиття квартири сталося з вини відповідача, у зв`язку з цим судом не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_1 ..

Проте такі висновки не відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист своїх прав, порушених внаслідок залиття належної їй квартири АДРЕСА_1 ( реєстраційне посвідчення КП БТІ від 16 жовтня 1991 року).

Актом ЖСК «Космос» від 13 жовтня 2017 року зафіксовано, що 12.10.2017 р. відбулося залиття квартири АДРЕСА_6 , належної ОСОБА_1 та розташованої у будинку АДРЕСА_4 . Зі слів останньої, протягом дня з верхнього поверху із квартири, належної ОСОБА_2 поступала вода (т.1 а.с.10).

Статтями 156, 151, 177 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримання вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир, а також наймачі, орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків згідно їх призначення, зобов`язані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх у належному стані, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинків, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання ним шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач.

У відповіді на претензію позивача від 11 січня 2018 року (т.1 а.с.15) про відшкодування збитку, спричиненого залиттям квартири у сумі 19207 грн., відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала, що залиття квартири позивачки сталося внаслідок протікання з радіатору тепломережі у належній їй квартирі, але остання не визнала своєї вини у залитті, оскільки вважає, що винною особою є організація постачальник комунальних послуг через те, що гайку заглушки з теплових традіаторів, що розташовані в належній їй квартирі вирвало під час нагнітання тиску в тепломережі. 12.10.2017 року під час протікання з радіатору тепломережі її не було дома, що призвело до значного витікання води з тепломережі та підтоплення квартири, що знаходиться поверхом нижче (т.1 а.с.17).

Свою позицію відповідачка ОСОБА_2 також підтвердила у відзиві на позовну заяву, в якому, посилаючись на звіт з технічного обстеження радіатора опалення ТОВ «Фірма інженер» в квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_2 зазначила, що залиття квартири позивачки сталося внаслідок руйнування в належній їй квартирі чавунної прохідної пробки в місці її з`єднання з радіатором під час перевірки системи опалення під тиском 12 жовтня 2017 року (а.с. 195-203 т.1).

Причину залиття квартири позивачки через руйнування в квартирі, належній відповідачці чавунної прохідної пробки в місці її з`єднання з радіатором під час перевірки системи опалення під тиском 12 жовтня 2017 року, підтвердив представник відповідачки і в судовому засіданні апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, під час розгляду справи в суді відповідачкою по справі ОСОБА_2 визнано, що залиття квартири позивачки сталося внаслідок руйнування в належній їй квартирі чавунної прохідної пробки в місці її з`єднання з радіатором та її відсутність дома призвела до значного витікання води з тепломережі та підтоплення квартири, що знаходиться поверхом нижче. Суд не вбачає підстав для сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для доведення відсутності вини у спричиненні шкоди позивачці та підтвердження вини ТОВ «Бахмут-Енергія», відповідачкою наданий суду звіт з технічного обстеження радіатора опалення ТОВ «Фірма інженер» в квартирі АДРЕСА_5 , виконаному у лютому 2019 року на підставі договору №6 від 21.02.2019 року, укладеного між ТОВ «Фірма інженер» та ОСОБА_2 , з якого вбачається, що на момент огляду системи опалення в квартирі АДРЕСА_5 , система опалення на місті пориву відновлена 12 жовтня 2017 троку, відразу ж після пориву, радіатор замінений на новий, порив стався 12 жовтня 2017 року на чавунному радіаторі системи опалення в кутку спальні внаслідок руйнування чавунної прохідної пробки в місці її з`єднання з радіатором під час перевірки системи опалення під тиском 12 жовтня 2017 року (а.с. 195-203 т.1).

З листів ТОВ «Бахмут-Енергії» від 03 квітня 2018 року (т.1 а.с.19) та від 25.05. 2020 року (а.с.54-55 т.2) вбачається, що між ЖБК «Космос» та ТОВ «Бахмут-Енергія» договір на технічне обслуговування не укладено, звернень від ОСОБА_2 з проханням зафіксувати факт пориву системи опалення в її квартирі до абонентного відділу не надходило. Постачання теплової енергії на будинок АДРЕСА_7 ) У 2017 році заповнення системи опалення відбувалось з 11.09.2017 року по 21.09.2017 року. Заповнення системи опалення виконувалось тиском 5 атмосфер. Робочий тиск - 8 атмосфер у подаючому трубопроводі, 5 атмосфер у зворотньому. 12.11.2017 року тиск будинку не перевищував 5 атмосфер. З 11.09.2017 року по 16.10.2017 року гідравлічні випробування надмірним тиском не проводились (а.с.54-55 т.2).

Тобто, факт перевірки системи опалення під тиском 12 жовтня 2017 року спростовується вище викладеною інформацією, наданою ТОВ «Бахмут-Енергія».

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2020 року, яка проводилась на підставі ухвали суду, встановлено, що встановити причину залиття не виявилося можливим (т.1 а.с.10).

Отже, дослідивши наявні у справі докази апеляційний суд приходить до висновку про не доведеність відповідачкою відсутність її вини у спричиненні шкоди позивачці, що не звільняє її від обов`язку її відшкодування.

З вищевикладених підстав колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про не доведеність вини відповідачки у спричиненні шкоди позивачці, завданої внаслідок залиття належної їй квартири, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2020 року, яка проводилась на підставі ухвали суду, встановлено, що сума матеріальних збитків була нанесена залиттям квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням вартості матеріалів на момент проведення експертизи складає 22897,94 грн., в т.ч. ПДВ 3816,32 грн.

Пошкодження квартири, зазначені у висновку судової будівельно-технічної експертизи, повністю відповідають акту ЖСК «Космос» від 13.10.2017 року та не спростовуються сторонами по справі.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 не спростована презумція вини у залитті квартири, належної позивачу ОСОБА_1 , колегія суддів, керуючись ст. ст. 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, вважає, що остання, має право на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої залиттям належної їй квартири, що сталось 12.10.2017 року, а тому позов ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі, визначеній висновком судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2020 року, - 22897,94 грн.

При цьому, апеляційний суд вважає, що позов в частині відшкодування 200 гривень, сплачених на розрахунок «Поточного ремонту квартири», згідно договору № 21 з «ТБК «Схід», не підлягає задоволенню через недоведеність, а саме не надання позивачкою відповідних платіжних документів.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявлені ОСОБА_1 , колегія суддів вважає частково обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи, що внаслідок залиття квартири та пошкодження власного майна, позивачка ОСОБА_1 понесла моральні страждання, змушена тривалий час не користуватися належний їй житлом, що негативно впливає на звичайний уклад її життя, колегія доходить висновку, що сума у розмірі 2000 гривень відповідає вимогам розумності і справедливості.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню та постановленню нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так як, колегією суддів встановлено, що суд не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд порушив процесуальні норми, які стали причиною ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, та враховуючи вимоги ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 2 761 грн. 50 коп. пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 22897 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень 94 копійки та моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 2 761 (дві тисячі сімсот шістдесят одну) гривню 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 25.03.2021 року

Суддя: