ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/149/21 Справа № 175/630/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ПАТ УкрСиббанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 12 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 54 000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 12 жовтня 2028 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів з дати видачі кредиту проценти за користування кредитом у розмірі 10,5% річних. Відповідно до умов Договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 532 долари США 12-го числа кожного місяця. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №0/2 від 12 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язалась солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, зарахував кредитні кошти на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 . Позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 11 лютого 2016 року його заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 50 659,18 доларів США, з яких: 46 154,37 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з квітня 2015 року - 1 472,95 доларів США; 4 504,81 доларів США - заборгованість по процентам. Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 11 лютого 2016 року становить 31 363 грн. 15 коп., з яких: 7653 грн. 17 коп. пеня за прострочення сплати кредиту, 23709 грн. 98 коп - . пеня за прострочення сплати процентів. Добровільно відповідачі заборгованість не сплачують, а тому ПАТ УкрСиббанк просили суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на їх користь у солідарному порядку суму боргу, процентів нарахованих за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 жовтня 2007 року в розмірі 50 659,18 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 31 363 грн. 15 коп., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 20 182 грн. 83 коп. в рівних частках - з кожного по 10 091 грн. 42 коп.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12 жовтня 2007 року у розмірі 50659,18 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 31363 грн. 15 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду від 02 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у сумі 2660 доларів США, пені за прострочення сплати процентів у розмірі 23709,98 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог банку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та зазначала, що справа була розглянута у її відсутність і вона не була сповіщена судом про дату та час розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ УкрСиббанк просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, заочне рішення суду залишити без змін змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст. 367 ЦПК України).

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк» існує заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, а тому дійшов висновку про її стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як з поручителя, однак погодитися з такими висновками суду не можливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки справа була розглянута у відсутність відповідача, про що відповідач зазначала у своїй апеляційній скарзі, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У справі встановлено, 12 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, які змінили найменування на АТ УкрСиббанк, та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 54 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2028 року. За використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлена у розмірі 10,5 % річних. Відповідач ОСОБА_2 зобов`язався своєчасно сплачувати кредит та на нараховані відсотки шляхом внесення ануїтетних платежів у розмірі 532 долара США в день сплати 12 число кожного місяця (а.с. 4-8).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №0/2 від 12 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого відповідач зобов`язалась солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору (а.с. 7, 8).

Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 11 лютого 2016 року утворилась заборгованість у сумі 50 659,18 доларів США, з яких: 46154,37 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з квітня 2015 року - 1 472,95 доларів США; 4 504,81 доларів США- заборгованість по процентам, а також пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у сумі 31 363,15 грн., з яких: 7653 грн. 17 коп. пеня за прострочення сплати кредиту, 23709 грн. 98 коп. - пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 14-22).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Скориставшись своїм правом, передбаченим умовами пункту 5.5 кредитного договору та ч.2 ст.1050 ЦК України, банк 05 листопада 2015 року направив позичальнику ОСОБА_2 вимогу, в якій зазначив, що станом на 04 листопада 2015 року його заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року становить 49416,49 доларів США, які ПАТ УкрСиббанк вимагали сплатити протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення (а.с. 9-10).

Така ж вимога була направлена банком поручителю ОСОБА_1 (а.с. 11, 12).

30 грудня 2015 року вищевказані вимоги були отримані відповідачами, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями (а.с. 13).

Таким чином, банком було змінено строк виконання зобов`язання за кредитним договором та внаслідок цього, припинилось його право нараховувати проценти та неустойку після 05 листопада 2015 року день направлення вимоги.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростованого відповідачем, станом на 05 листопада 2015 року розмір заборгованості позичальника ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року становить 49416,49 доларів, з яких 46154,37 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 3262,12 доларів США заборгованість за простроченими відсотками, а також пеня за прострочення сплати процентів у сумі 16350 грн. 72 коп. (а.с. 15, 20, 21)

Згідно частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на день укладання договору поруки).

Отже, зі спливом строку, визначеного договором поруки, або зі спливом строку, визначеного законом, порука та відповідне право вимоги кредитора припиняються.

Відповідно до пункту 3.1 Договору поруки № 0/2, укладеного мід АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_1 , договір діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). А календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

З огляду на вказане у договорі поруки сторони не встановили строк його дії у розумінні статті 251 ЦК України, а тому у цьому випадку треба застосовувати припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у відповідній редакції про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

В укладеному кредитному договорі № 0 від 12 жовтня 2007 року сторони погодили, що позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 532 долари США у день сплати ануїтетних платежів (пункт 1.2.2). Днем такої сплати сторони визначили 12 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж.

Отже, сторони кредитного договору встановили, що основне зобов`язання позичальник виконує через окремі зобов`язання з внесення однакових платежів відповідного числа кожного місяця протягом строку кредитування. Тому передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитних договорів вносити періодично, слід обчислювати з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Іншими словами, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після спливу шести місяців з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання терміну виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц).

Тому помилковими є посилання апелянта про те, що початок перебігу шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, слід визначати за датою сплати останніх платежів за кредитними договорами.

За умови пред`явлення банком до позичальника та поручителя вимоги про дострокове повернення коштів за кредитним договором змінюється строк виконання основного зобов`язання, і порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 80); постанови Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц).

Встановлено, вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості були направлені банком 05 листопада 2015 року позичальнику та поручителю відповідно, а з позовною заявою банк звернувся до суду 18 лютого 2016 року, тобто в межах шестимісячного строку позовної давності, який має відраховуватися для поручителя.

Зазначене спростовує доводи поручителя ОСОБА_1 щодо пропуску банком строку позовної давності щодо стягнення з неї заборгованості за платежами за період квітень 2015 року- серпень 2015 року.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ УкрСиббанк підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року станом на 05 листопада 2015 року, з яких 46 154,37 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 3262,12 доларів США заборгованість за простроченими відсотками, а також пеня за прострочення сплати процентів у сумі 16350,72 грн.

В іншій частині позовних вимог банку про стягнення пені за прострочення сплати процентів у розмірі 7 359 грн. 26 коп. слід відмовити, оскільки пеня за прострочення сплати процентів була нарахована банком вже після 05 листопада 2015 року - день направлення вимоги.

Щодо позовних вимог банку про стягнення пені за прострочення сплати кредиту у сумі 7653 грн.17 коп. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність сторін у разі несвоєчастного виконання умов Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року передбачена розділом 8 цього Договору.

Так пунктом 8.1 сторони погодили, що у випадку порушення зобов`язання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому, ніж передбачено цим Договором:

- на прострочену суму основного боргу Банк нараховує підвищені проценти в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу, збільшеної на -%. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу дня сплати ануїтетного платежу;

- на суму прострочених процентів Банк має право нараховувати пеню, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів.

Таким чином, умовами кредитного договору не передбачено стягнення пені за прострочення сплати кредиту, а тому у задоволенні позовних вимог банку в цій частині повинно бути відмовлено.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, заочне рішення від 02 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про частково задоволення позовних вимог АТ УкрСиббанк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року станом на 05 листопада 2015 року, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46 154,37 доларів США, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3 262,12 доларів США, пеня у розмірі 16 350 грн. 72 коп.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства УкрСиббанк відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства УкрСиббанк судовий збір у розмірі по 9725 грн. 50 коп з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді