Єдиний унікальний номер 236/2140/20
Номер провадження 22-ц/804/775/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 березня 2021 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Судді-доповідача Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут справу що виникла з кредитних правовідносин за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій подано апеляційну скаргу Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 грудня 2020 року (головуючий у суді першої інстанції Бєлоусов А.Є.), -

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 24 червня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» - Банк виклало вимоги про стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості що утворилася станом на 01 квітня 2020 року в розмірі 139 477,38грн, з яких кредитні кошти 4 829,20грн та 134 648,18грн проценти за кредитним договором. Існування такої заборгованості Банк пов`язував із неналежним виконанням з боку відповідача зобов`язань взятих на підставі кредитного договору від 10 грудня 2009 року.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 грудня 2020 року позовну заяву Банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку кредитні кошти 4 829,20грн та судові витрати в розмірі 72,73грн.

На думку суду позивачем в судовому засіданні не підтверджені обставини щодо існування домовленості з приводу процентної ставки за кредитом, оскільки надана Банком заява позичальника не містить умов щодо наведених обставин, які були би погоджені позичальником на прізвище « ОСОБА_1 » та Банк в жодний інший спосіб не підтвердив що було волевиявлення позичальника з приводу наведених істотних умов договору, на підставі чого дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення таких позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач висловив вимогу про скасування рішення суду яким відмовлено в стягненні процентів за кредитним договором та задоволення позову.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що Банком надані належні та допустимі докази у справі, зокрема відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку викладеними на банківському сайті, складає між позичальником та банком кредитний договір; та відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг погодився з такими умовами договору та порядком зміни процентів за користування кредитом.

Також обставини щодо укладення договору на певних умовах та існування заборгованості по процентах за кредитним договором у визначеному Банком розмірі підтверджено письмовими доказами, які жодним чином не спростовані.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що судом не враховано дійсних обставин з приводу вчинення відповідачем дій направлених на виконання договору та щодо не виконання останньою своїх зобов`язань належним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Також, на думку позивача суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування коштами, чим допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, за відсутності представника Банку від якого надійшло клопотання про розгляд справи без нього, також за відсутності відповідача повідомленої про час та місце судового розгляду належним чином, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

В копії Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку датованій 10 грудня 2009 року, на першому листі відображена інформація щодо ОСОБА_2 , однак відсутня можливість упевнитись що саме зазначена особа підписала заяву в частині відомостей про ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку та просила відкрити рахунок і надати відповідні послуги, також надана Банком копія заяви не містить відомостей про те, що між сторонами погоджені умови щодо процентної ставки за кредитом /а.с.21/.

Так само витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», надана Банком в підтвердження позовних вимог, не містить жодних відомостей, які би давали можливість суду переконатись в тому з приводу яких відносин така довідка була складена та хто ознайомлений з такою довідкою, і чиїм підписом вона скріплена /а.с.22/.

В розрахунку наданому Банком зазначено що за договором № б/н від 10 грудня 2020 року, укладеного між Банком та клієнтом ОСОБА_3 станом на 01 квітня 2020 року мається заборгованість в загальному розмірі 139 477,38грн, з яких заборгованість за кредитом 4 829,20грн та 201907,46грн загальний залишок заборгованості за відсотками та 134 648,18грн залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість за період з 10 грудня 2009 року по 01 жовтня 2019 року, яку Банк визначив як суму для стягнення /розрахунок а.с.5-12/.

Довідка Банку без номеру та дати видачі, містить інформацію про те, що між Банком та ОСОБА_4 підписаний кредитний договір без номеру за яким було видано наступні кредитні картки: 4149.…1602 дата відкриття 10 грудня 2009 року термін дії 09/13 та 5167….5525 дата відкриття 30 квітня 2013 року термін дії 04/17/а.с.20/.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції зробив висновок про те, що Банк та позивач уклали договір шляхом підписання заяви позичальника та суд вважав що є підтвердженими обставини щодо отриманих позичальником кредитних коштів в розмірі згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, які відповідачем не повернуті; наведені обставини не оскаржені сторонами та не можуть бути предметом перевірки в суді апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі та правильно застосував норми матеріального права щодо вимог в задоволенні яких судом першої інстанції відмовлено.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти /частина перша статті 1054 ЦК України/.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.

Позовні вимоги щодо стягнення процентів Банк обґрунтовував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором що малася в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та з огляду на тривале невиконання умов договору.

Розроблені Банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена.

Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в апеляційній скарзі без встановлення відповідних фактів.

За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо погодження з позичальником ОСОБА_5 умов договору з приводу процентної ставки за кредитом та її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг дії позивача щодо визначення процентної ставки в певному розмірі та одностороннє тлумачення істотних умов договору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Вираження волі ОСОБА_1 відбулось вчиненням певних дій, та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відсутні докази направленості волі та погодження сторони договору умов з приводу процентної ставки за кредитом, та умов з цього приводу відображених в Правилах надання банківських послуг.

Зміст зобов`язання в наведеному договорі викладено досить обмежено, оскільки системний аналіз Анкети-заяви дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язана повернути, однак зміст Анкети-заяви не дає підстав для висновку про зобов`язання позичальника повернути кредитні із сплатою процентів за кредитним договором.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника у умовами договору щодо розміру процентів за кредитним договором. Відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість Банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Відсутні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодилась з умовами з приводу процентної ставки за кредитом; та Банком не доведені обставини які би давали можливість суду переконатись в тому з приводу яких відносин був складений Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та хто ознайомлений з такими тарифами і чиїм підписом вони скріплені.

Разом з тим, зазначення в заяві позичальника про ознайомлення позичальника з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування процентів за кредитним договором та встановлені обставини не дають підстав для висновку відмінного від того до якого дійшов суд першої інстанції.

У відповідності до положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі /ч. 5 ст. 81 ЦПК України/.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснив позивачу права та обов`язки щодо надання доказів і сприяв здійсненню його прав, а також попереджував про наслідки неподання доказів, встановлені цивільним процесуальним кодексом, однак заявник жодних інших доказів в підтвердження своїх вимог не надав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведених обставин що підтверджені в судовому засіданні суд апеляційної інстанції позбавлений можливості із дотримання положень цивільного процесуального законодавства з`ясувати інші обставини у справі, оскільки заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права які би призвели до ухвалення незаконного рішення, та саме позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням ним процесуальних дій.

З приводу доводів апеляційної скарги про часткове виконання умов Кредитного договору з боку позичальника і часткову сплату кредитних коштів, суд апеляційної інстанції вважає що такі дії охоплюються поняттям кредитного договору, однак по своїй суті не замінюють його умов щодо розміру процентів за кредитним договором, та не є належним свідченням того, що позичальник погодив саме ті умови про які зазначав Банк.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції в частині доводів що стали предметом апеляційного оскарження виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, висновки суду в частині позовних вимог в задоволенні яких судом відмовлено здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 березня 2021 року.

Судді: