Справа № 350/1577/20
Провадження № 22-ц/4808/456/21
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк на рішення Рожнятівського районного суду, ухвалене головуючим суддею Калиній Г.В. 28 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У жовтня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 27 травня 2016 року між банком та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Зазначало, що за умовами вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станомна 31 серпня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 193128 грн 20 копі., з яких: 129632 грн 51 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9248 грн 23 коп. заборгованість за простроченими відсотками, 54245 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит. Ураховуючи зазначене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі129632 грн 51 коп.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 28 грудня 2020 року позов АТ КБ Приватбанк задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 27 травня 2016 року в розмірі 49660 грн та 497 грн судових витрат по справі.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 129 632,51 грн, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне з`ясування судом обставин справи. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутністьпідстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту в повному обсязі. Апелянт зазначив, що окрім кредитного ліміту відповідачу було надано споживчий кредит у Швидкий кредит (Миттєва розстрочка). Відповідач самостійно не вносив кошти на погашення заборгованості за сервісом Миттєва розстрочка, то заборгованість за даною послугою погашалася банком за рахунок овердрафту встановленого на кредитну карту, внаслідок чого заборгованість за тілом кредиту є більшою, ніж сума встановленого кредитного ліміту. Апелянт вказує, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, то має право на захист своїх прав в судовому порядку, шляхом зобов`язання боржника з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Посилаючись на вказане, просить оскаржене рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення частини заборгованості по тілу кредиту у розмірі 79972,51 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, а також стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляв, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належить до категорії осіб, яким відповідно до ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не нараховуються штрафні санкції, пеня та відсотки за користування кредитом, а тому суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь Банку 49660 грн в межах наданого відповідачу кредитного ліміту. Апеляційний суд погоджується із цим висновком суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 13).

Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підтвердив, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

До позовної заяви позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.15) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms (а.с.16-68).

В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, тобто інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані, виходячи із обраних умов кредитування, який відповідач підписав 13 березня 2018 року (а.с.14-15).

Відповідач ОСОБА_1 уклав кредитний договір перебуваючи на військовій службі у Збройних силах України (а. с. 95, 96).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається що остання зміна кредитного ліміту в сторону збільшення відбулася 14 квітня 2018 року до суми 49660 грн (а.с. 11).

Згідно наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованість відповідача станом на 31 серпня 2020 року становить 129632 грн 51 коп., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 0, заборгованість за простроченим тілом кредиту 129632 грн 51 коп., заборгованість за простроченими відсотками 9248 грн 23 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, становить 54247 грн 46 коп. (а.с. 6-8).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Аналізуючи зазначені норми права та матеріали справи, суд приходить до висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зі змісту позову вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача на свою користь 129 632,51 грн - заборгованості за тілом (простроченим) кредиту.

При цьому, як зазначено вище, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , максимальний встановлений відповідачу кредитний ліміт становив 49669 грн (а.с.11).

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що оскільки розмір кредитного ліміту по виданій відповідачу кредитній картці становив 49660 грн, то саме вказана сума і є тілом кредиту, відтак, позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача129 632, 51 грн - заборгованості за тілом кредиту підлягає частковому задоволенню, а саме було вірно визначено до стягнення кошти в розмірі основного зобов`язання на суму 49660 грн, оскільки відповідач, отримавши від банку вказану суму, не повернув її.

Доводи апеляційної скарги, що окрім кредитного ліміту відповідачу Банком було надано споживчий кредит у «Швидкий кредит (Миттєва розстрочка»), колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказана виписка не містить даних про збільшення відповідачу кредитного ліміту до 129 632,51 грн, які Банк визначив до стягнення.

Окрім того, місцевим судом вірно вказано, щопрострочене тіло кредиту утворюється за рахунок несплачених відсотків при умові, якщо на дату нарахування відсотків клієнт використав всю суму кредиту, та фактично являє собою суму повністю використаного кредитного ліміту та відсотки за користування кредитом в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування.

Вказане також вбачається з виписки за договором № б/н, укладеним між Банком та ОСОБА_1 , де Банк після проведення операцій, пов`язаних з автоматичним списанням відсотків за використання кредитного ліміту, комісій, додає розмір вказаних коштів до розміру основного зобов`язання (а.с. 9-10).

Апеляційний суд зауважує, що тіло кредиту це та сума, на яку оформляється кредитний договір та є розміром основного зобов`язання, на який нараховується розмір відсотків за їх використання та у випадку порушення строків та розміру його виконання, відповідно, неустойка, а також інші санкції, встановлені договором.

Відтак, у розмір тіла кредиту не можуть входити відсотки по кредиту, комісійні, пеня і штрафи через прострочення.

Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Інші доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона відноситься до малозначних справ.

За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 28 грудня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.