Справа № 754/8583/20
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сенюти В.О.,

при секретарі Сінєльніковій С.М.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідачів: Єфремова В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання про самовідвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним.

Представником позивача заявлявся відвід головуючому по справі з тих підстав, що суддя Сенюта В.О. не може розглядати вище вказану справу, оскільки є сумніви, які викликають в неупередженості або об`єктивності судді та було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Ухвалою судді Сенюти В.О. від 07.07.2021 року визнано необґрунтованим відвід. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Скрипки О.І. від 09.07.2021 року відмовлено представнику позивача у відводі судді Сенюти В.О.

Разом з тим, представник позивача в судовому засіданні наголошує на тому, що суддя Сенюта В.О. не може розглядати справу, зважаючи на те, що по справі було порушено порядок визначення судді для розгляду.

Представник відповідачів - адвокат Єфремов В.В. заперечував щодо викладених представником позивача підстав.

Вислухавши думку представника позивача, представника відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 2 ст. 37 ЦПК України Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.. 9 Конституції України, ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу суддів (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін «суд, встановлений законом», поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Суд, який розглядає справу, має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Враховуючи те, що представник позивача категорично заперечує щодо розгляду справи головуючим суддею Сенютою В.О., у зв`язку з порушенням (на його думку) порядку розподілу даної справи, недовірою до судді з боку представника позивача, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення позивача по даній справі до судді, з метою об`єктивного та неупередженого розгляду даної справи, вважаю за доцільне заявити по даній справі самовідвід з подальшою передачею даної справи на розгляд іншому судді відповідно до вимогст. 14, 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 36-40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним.

Матеріали цивільної справи №754/8583/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, передати для повторного автоматизованого розподілу справи в порядку ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О.Сенюта