Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА

іменем України

26 березня 2021 року м.Снігурівка

справа №485/778/17

провадження № 6/485/5/21

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літівінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

У лютому 2021 року ТОВ «Олком-Лізинг» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів №485/778/17 від 15.08.2017 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27.07.2017 року у справі №485/778/17 задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №164-kig-2008 від 04.09.2008 року в сумі 91489,47 грн та судового збору по 800 грн з кожного. На виконання вказаного рішення Снігурівським районним судом Миколаївської області були видані виконавчі листи.

Між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» 09.10.2020 року було укладено договір про відступлення прав вимог за кредитними договорами та порукою. Наразі ТОВ «Олком-Лізинг» є правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 .. Окрім права вимоги за кредитним договором №164-kig-2008 від 04.09.2008 року, ТОВ «Олком-Лізинг» набуло право вимоги за договором поруки від 05.09.2008 року. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21.12.2020 року у справі №485/778/17 було замінено стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Олком -Лізинг».

Рішення суду від 27.07.2017 року не виконано, виконавчі листи на виконанні у виконавчій службі не перебували.

Виконавчі листи заявнику, як правонаступнику були передані 04.12.2020 року, тому вони були позбавлені можливості пред`явити їх до виконання у строк визначений законом.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив суд поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 485/778/17 від 15.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та виконавчого листа № 485/778/17 від 15.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

З урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, вважає, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положення ст.12 ЦПК України передбачають, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з положеннями ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містила ст.14 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення судового рішення.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За правилами ч.1 ст.433 ЦПК України підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст.433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У даній цивільній справі вирішується питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа за судовим рішенням, яке набрало законної сили 15 серпня 2017 року, а тому для правильного вирішення даного питання мають значення лише обставини, які об`єктивно унеможливлювали чи утруднювали отримання стягувачем виконавчих листів і пред`явлення їх до виконавчої служби.

Так, із матеріалів цивільної справи вбачається, що заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області у цивільній справі № 485/778/21 (провадження №2/485/311/17) від 27 липня 2017 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2008 року у розмірі 91489,47 грн та судові витрати по 800,00 грн з кожного /а.с.119-123/.

За заявою ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» від 09 серпня 2017 року на адресу ПАТ судом було направлено виконавчі листи, які отримані ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» 21.08.2017 року. В виконавчих листах зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до 16.08.2020 року /а.с.139,141,142/.

Таким чином, виконавчі документи могли бути пред`явлені стягувачем до виконання до 16 серпня 2020 року, з врахуванням положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 25 березня 2021 року до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виконавчі листи про примусове стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надходили.

09 жовтня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно із яким ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступило ТОВ «Олком-Лізинг», зокрема право вимоги заборгованості за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 та договором поруки, укладеним із ОСОБА_3 /а.с.147-154/.

04 грудня 2020 року складений акт приймання та передачі до Договору про відступлення прав вимоги, з якого вбачається, що новий кредитор прийняв оригінали виконавчих листів №485/778/17 від 15.08.2017 року, видані Снігурівським районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 04.09.2008 р. в сумі 91489,47 грн та судові витрати в сумі 800 грн на користь ПАТ «Банк» Фінанси та кредит», про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 04.09.2008 р. в сумі 91489,47 грн та судові витрати в сумі 800 грн на користь ПАТ «Банк» Фінанси та кредит» /а.с.188/.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2020 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» замінено на стягувача ТОВ «Олком-Лізинг» у цивільній справі №485/778/17 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договором /а.с.172-173/.

Отже, первісний стягувач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не скористався своїм правом та не пред`явив виконавчі листи до примусового виконання, пропустивши строки їх пред`явлення до виконання, ще до відступлення права вимоги ТОВ «Олком-Лізинг» (09 жовтня 2020 року).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦК України).

Посилання заявника на те, що він тільки у жовтні 2020 році викупив право вимоги кредитора та раніше не мав можливості звернутися з приводу поновлення строку пред`явлення виконавчого документу є безпідставними, оскільки переведення прав кредитора, не є поважною причиною чи аксіомою, для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду. Тобто, сама по собі заміна стягувача у виконавчому проваджені не може бути поважною підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Виходячи з норм чинного законодавства, саме на заявника покладається обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вищевказане свідчить, що зазначені заявником причини пропуску строку неможна вважати поважними, а тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258,260-261,433 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 26 березня 2021 року.

Суддя О.П.Бодрова