Справа № 515/1387/20
Провадження № 2-др/515/1/21
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката Паюл Т.І.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області мате- ріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя та заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.12.2020 р. позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя задоволено. Проведено поділ 19/100 часток

нежитлової будівлі загальною площею 334,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності подружжю, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині в ідеальній частці кожному. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину 19/100 часток нежитлової будівлі під літерою «А» загаль- ною площею 334,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на вказану нежитлову будівлю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1573,42 грн.

10 березня поточного року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення до даткового рішення, посилаючись на те, що з зазначеним рішенням суду він звернувся до держав- ного реєстратора речових прав для проведення державної реєстрації речового права власності. Але державним реєстратором речових прав йому було в усній формі відмовлено та роз`яснено, що в су довому рішенні вказано лише про визнання за ним права власності на 1/2 частину 19/100 часток будівлі без конкретно визначеної частки, але ця частка не визначена конкретною цифрою, а саме, 9/100 чи 10/100, які в цілому складають 19/100. Просив ухвалити додаткове рішення, яким вказати, що за ним визнано право спільної часткової власності у розмірі 9/100 часток нежитлової будівлі під літерою «А» загальною площею 334,3 кв. м, а саме, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за ад- ресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій заяву про ух валення додаткового рішення підтримала у повному обсязі, просила судове засідання провести без участі сторони позивача.

Відповідач також у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти заявлених позивачем вимог, просила ухвалити додаткове рішення без її участі.

Неявка учасників справи, відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду зая- ви по суті.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з заявою про ухвалення додаткового рішення, суд вважає, що заява позивача не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.12.2020 р., яке не оскаржувалось і набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя задоволено. Проведено поділ 19/100 часток нежитлової будівлі загальною площею 334,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності подружжю, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині в ідеальній частці кожному. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину 19/100 часток нежитлової будівлі під літерою «А» загаль- ною площею 334,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на вказану нежитлову будівлю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1573,42 грн.

З позовної заяви, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивачем не була обгрун- тована частка у спільному майні, на яку він просив визнати за ним право власності, визначена конкретною цифрою, а саме, 9/100 чи 10/100, які в цілому складають 19/100. Він просив провести поділ 19/100 часток нежитлової будівлі загальною площею 334,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власно- сті подружжю, між ним та ОСОБА_1 по 1/2 частині в ідеальній частці кожному та визнати за ним право власності саме на 1/2 частину 19/100 часток нежитлової будівлі, без зазначення частки, що визначалась конкретною цифрою.

У судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. То- му рішення суду було ухвалено на підставі досліджених наявних матеріалів, уточнення до яких не надавались.

За змістом ч.ч.1,2,3,5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної ви- моги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд ви- рішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої для стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути закінчення строку на виконання рі- шення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протя- гом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прий- нятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно роз`яснень, наданих у п.20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, пе редбачених ст.220 ЦПК України (в редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного ріше- ння або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирі- шувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додат- кового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Вимоги про визнання права власності на частку у спільному майні, визначену конкретною циф- рою, а саме, 9/100 чи 10/100, позивачем у позовній заяві не заявлялись, не досліджувались у судо- вому засіданні, а тому додаткове рішення з приводу зазначених вимог не може бути ухвалене, ос- кільки це б змінювало суть основного рішення.

Враховуючи вищезначене, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки судом при винесенні рішення було вирішено питання щодо усіх позовних вимог позивача.

Одночасно суд роз`яснює стороні позивача її право на звернення з вимогами щодо поділу спір- ного майна в натурі, що вирішить виниклі питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261, 263-265, 270, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Одеського апеляційного суду через Та- тарбунарський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Тимошенко С.В.