ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1234/19 Номер провадження 22-ц/814/1039/21Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т.Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Лобова О.А., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Після уточнення позовної заяви вимоги мотивував тим, що йому 68 років та він є пенсіонером, отримує пенсію за віком в розмірі 1760,00 грн, інших джерел доходу окрім пенсії не має, потребує постійного стороннього догляду та має намір влаштуватися до будинку-інтернату для громадян похилого віку, однак для цього його розміру пенсії не вистачає. Зазначає, що отримувана ним пенсія не забезпечує йому необхідного мінімуму для проживання.

Вказує, що має сина працездатного віку, що згідно законодавства повинен утримувати свого непрацездатного батька.

У зв`язку з вищевказаним просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти в розмірі 2000,00 грн щомісячно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2020 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 20 вересня 2019 року, довічно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 768,40 грн судового збору.

Вимоги, які зазначені в апеляційній скарзі

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач - ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Просив скасувати рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2020 рокута ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення слід скасувати з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що про розгляд справи він не був повідомлений належним чином.

Позовні вимоги не визнає, адже позивачем не доведено факт потреби матеріальної допомоги. Разом з тим, оскільки пенсія позивача більша за прожитковий мінімуму станом на момент звернення до суду, то вважає, що у нього не виникло права на отримання аліментів.

Зазначає, що позивач не виконував належним чином своїх батьківський обов`язків.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Щодо явки та позиції сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання відповідач не з`явився, надавши суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі.

Позивач в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надіславши суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пославшись на обставини, наведені в апеляційній скарзі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція апеляційного суду

Щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи

Розглядаючи справу без участі відповідача, суд першої інстанції вказав, що відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення на офіційній сторінці веб-сайту «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду.

Проте колегія суддів не може погодитися із цим висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Порядок здійснення судом судових викликів і повідомлень урегульовано Главою 7 «Судові виклики і повідомлення» Розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

Частиною третьою статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частина перша статті 130 ЦПК України передбачає, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Згідно частини другої вказаної статті розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Як передбачено частиною третьою статті 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Відповідно до частини четвертої статті 130 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507 цс 18) зроблено висновок, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду».

Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Отже, повернення судових повісток із відміткою повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відсутність відповідача за місцем реєстрації та не є підставою для виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні дані щодо виконання ухвали суду від 21 листопада 2019 року про оголошення розшуку відповідача

Відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.

Щодо допиту свідка в суді апеляційної інстанції

Згідно частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що відсутні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, колегією суддів задоволено клопотання представника відповідача про допит у якості свідка колишньої дружини ОСОБА_2 та матері відповідача - ОСОБА_3 .

Щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог

Сторонами не заперечувалося, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 .

Із довідки про доходи, виданої ОСОБА_2 вбачається, що він є пенсіонером і отримує пенсію за віком, розмір якої станом на вересень 2019 року становив 1760,00 грн (а.с.4).

Відповідно до довідок виконавчого комітету Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-31/447 та № 02-31/448 від 18 вересня 2018 року позивач проживає по АДРЕСА_1 . Проживає один, пенсіонер за віком (а.с. 10, 11).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 від 18 вересня 2018 року, складеного комісією в складі депутатів сільської ради ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , соціального працівника ОСОБА_6 , ОСОБА_2 проживає у будинку загальною площею 46,1 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м. Будинок газифікований, без комунальних зручностей, в задовільному стані. На час обстеження у будинку через борги відключено газопостачання та електропостачання. В побуті користується речами першої необхідності, предметів розкоші не має. Особисте підсобне господарство відсутнє (а.с. 7).

Із матеріалів прави також вбачається, що Кунцівська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області в особі сільського голови Мокляк Л.Д. направляла лист до ОСОБА_1 з проханням вирішення питання щодо виконання ним обов`язку утримання батька відповідно до статті 202 СК України, повідомивши, що його батько опинився у скрутному становищі, через борги будинок відключено від газо- та електропостачання, стан його здоров`я різко погіршився, на повноцінне лікування не вистачає коштів. Виконавчим комітетом сільської ради були зібрані документи для отримання ОСОБА_2 путівки в будинок-інтернат для громадян похилого віку, але Департаментом соціального захисту населення Полтавської ОДА в отриманні такої путівки відмовлено, як такому, що має сина працездатного віку, який згідно законодавства повинен його утримувати (а.с. 6).

Разом з тим, допитана у судовому засіданні мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 дала показання про те, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, участі у вихованні сина ОСОБА_1 не приймав, матеріальної допомоги сину не надавав, зараз після операції вона потребує допомоги, яку син їй надає, крім того, у зв`язку із необхідністю догляду за нею син припинив підприємницьку діяльність.

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:

1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зав`язків (зокрема, усиновлення);

2) непрацездатність матері, батька;

3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Враховуючи, що наявність батьківства (кровного споріднення) сторони не оспорювали, позивач досяг пенсійного віку та потребує матеріальної допомоги, що слідує, зокрема, із інформації, наданої органами місцевого самоврядування, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати батька, відповідно до положень частини першої статті 202 СК України.

Згідно частини першої статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути із ОСОБА_1 потрібно врахувати не тільки стан здоров`я та матеріальне становище позивача, а й матеріальний та сімейний стан відповідача, зокрема, необхідність надання допомоги матері.

Відтак, на переконання колегії суддів розмір аліментів, які слід стягувати із відповідача на користь позивача має бути у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн щомісячно.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Відносно звільнення від обов`язку утримання батька

Відповідно до частини першої статті 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

Згідно частини другої статті 204 СК України несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем не надано переконливих доказів для застосування положень статті 204 СК України, а тому вказані доводи апеляційної скарги не дають підстави для відмови у позові в повному обсязі.

При цьому, покази матері відповідача - ОСОБА_3 щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків не підтверджується іншими доказами, а тому показання свідка колегія суддів оцінює як суб`єктивну оцінку дій позивача.

Щодо розміру пенсії позивача

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не має права на отримання аліментів, так як його пенсія більша за прожитковий мінімум також не дають підстави для відмови у позові.

Так, при встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 20 вересня 2019 року, довічно.

Щодо судових витрат

За правилами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 192,10 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2020 року- скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 20 вересня 2019 року, довічно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 192,10 грн судового збору за подачу позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 липня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.А. Лобов

О.О. Панченко