Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
29.07.2021 2/394/193/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого: судді - Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що відповідно до судового наказу, виданого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області від 23 жовтня 2020 року №394/753/20, з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2020 року і до повноліття дитини. Проте, зазначив, що сплата ним аліментів у зазначеному розмірі є неможливою, оскільки на його утриманні ще перебуває двоє неповнолітніх дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилась донька - ОСОБА_4 - свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Покотилівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 15 червня 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син - ОСОБА_5 - свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Покотилівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 28 квітня 2014 року.

Відповідно до довідки, виданої Покотилівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області діти перебувають на його утриманні.

Позивач просить суд зменшити розмір сплати аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на підставі судового наказу, виданого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області від 23 жовтня 2020 року, на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/4 на 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явився, але від його представника надійшла заява, у якій остання розгляд справи просила проводити за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але телефонограмою повідомила про неможливість явки в судове засідання. Просила розгляд справи проводити за її відсутності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Покотилове Новоархангельського району Кіровоградської області (світлокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ).

Відповідно до світлокопії свідоцтва про розлучення серії НОМЕР_4 від 14.11.2008 року шлюб між сторонами припинено.

Відповідно до судового наказу, виданого 23 жовтня 2020 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області, із боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття /а.с.10/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Покотилове Новоархангельського району Кіровоградської області народилася ОСОБА_4 (світлокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ), батьком якої вказано позивача /а.с.12/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Покотилове Новоархангельського району Кіровоградської області народився ОСОБА_5 (світлокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ), батьком якого вказано позивача /а.с.11/.

З довідки, виданої виконкомом Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області за № 5 від 18 січня 2021 року вбачається, що діти: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 перебувають на утриманні позивача /а.с.15/.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).

Частиною 1 ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 181Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина . Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

В частинах 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини вказано, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведених норм матеріального та процесуального права слідує, що суд вправі, а не зобов`язаний, при наявності певних обставин прийняти рішення про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини до її повноліття.

З огляду на вищезазначений судовий наказ, яким стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання їх спільної дитини, слідує, що позивач після припинення шлюбних відносин з позивачкою ухилявся від свого батьківського обов`язку утримувати дитину, або якимось іншим чином в матеріальній площині утримувати дитину, а саме надавати їй продукти харчування, купувати речі, забезпечувати будь-якими іншими матеріальними благами, як властиво батькам, які доброзичливо та з любов`ю відносяться до своїх дітей (доказів зворотного позивачем суду не надано).

Крім того на час винесення судового наказу 23.10.2020 року позивач уже мав дітей, крім дитини, на утримання якої було стягнуто кошти, і це було враховано судом, який видав судовий наказ /а.с.11, 12, 13/.

Ст. 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оскільки, як зазначено вище відповідач в добровільному порядку уникав, від свого обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, відповідно було видано судовий наказ, про примусове виконання обов`язку матеріального утримання дитини.

Обов`язок утримувати дитину є паритетним, як з боку матері, так і з боку батька. Причому він (обов`язок) є особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Навіть в тому випадку, якщо батьки проживають окремо, і ніщо не затьмарює їхніх відносин, вони кожен окремо повинні виконувати свій обов`язок по утриманню дитини, виходячи із почуття обов`язку, який заснований на почутті любові до дитини.

Нехтування інтересами дитини її вподобаннями, її захопленнями може вказувати, що батько, або мати не в повній мірі відчувають теплоту, любов та турботу до власної дитини.

Для забезпечення існування дитини, її гармонійного розвитку в силу того, що вона не може самостійно отримувати доходу (забезпечити себе), потрібні кошти, які як в нашому випадку стягнуто за судовим рішенням, в зв`язку з відмовою позивача (боржника в наказі) в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу.

На погляд суду, розмір коштів, які стягуються на даний час з позивача на користь відповідачки на утримання дитини є мізерним і враховуючи вартість продуктів, речей, підручників тощо, не може забезпечити в повній мірі всіх розумних потреб неповнолітньої дитини.

Також суд констатує, що позивач з часу зачаття дитини повинен був розуміти, що на ньому, як батькові, крім матері, буде тягар належного утримання дитини, щоб вона (дитина) мала можливість себе реалізувати в соціумі, підготувати її до дорослого життя, навчити почуттям любові, милосердя, співчуття, справедливості, самореалізації, моралі, етики, надати можливість здобути освіту з подальшим працевлаштуванням. Неповнолітня дитина повинна, не дивлячись на припинення подружніх стосунків між батьками, відчувати підтримку з боку рідної людини, почуття безпеки, комфорту і забезпеченням цього поряд з іншим може слугувати матеріальне забезпечення з боку одного із батьків.

Будь-яка людина є унікальною істотою, що має власний розум, волю та почуття і в цьому не маловажну роль відіграє батьківське піклування.

З огляду на вмотивоване суд констатує, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я особи, з якої стягуються аліменти, і що ці зміни впливають на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Судом не встановлено та не вбачається з наданих суду документів, що у позивача змінилося матеріальне становище та його стан здоров`я, що в свою чергу унеможливлювало б сплату ним (позивачем) у встановленому частковому розмірі - аліментів на утримання дитини.

Разом з тим в постанові ВС у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 провадження № 61-9460 св 20 Верховний Суд вказав, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Погіршення матеріального стану позивача повинно бути підкріплено належними та допустимими, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачем суду не було доведено належними та допустимими доказами зміна його матеріального стану, або погіршення стану здоров`я, в позові слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 51 Конституції України, Конвенцією про права дитини, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.141, 180, 181, 182, 192, 273 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5, 13, 27, 77, 78, 81, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Ідентифікаційні дані учасників:

ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт громадянина України № НОМЕР_7 .

ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_8 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_9 .

Рішення може бути оскаржено через Новоархангельський районний суд до Кропивницького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію даного рішення негайно після постановляння направити учасникам справи.

Повний текст рішення виготовлено 02 серпня 2021 року.

Суддя: