РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Одеса Справа № 947/15653/20

Провадження № 2/522/985/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту, та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2020 року цивільну справу №947/15653/20 за територіальною підсудністю передано до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі, та призначено судове засідання на 20.09.2020 року.

20.09.2020 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки відповідачу судове засідання відкладене на 04.11.2020 року.

04.11.2020 року у зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладене на 08.12.2020 року.

08.12.2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 18.01.2021 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2021 року зупинено провадження по цивільній справі №947/15653/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту, до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №521/11194/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 26.05.2021 року поновлено провадження та призначено справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту, до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 29 червня 2021 року.

29.06.2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та прийняти її позов.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, та закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, та призначено до судового розгляду по суті на 20 липня 2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання позову та розгляд справи без її участі.

Представник ОСОБА_4 адвокат Богатова М.А. надала суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вказує ОСОБА_1 03.12.2012 року він придбав у ОСОБА_2 автомобіль марки Toyota, модель Prado, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , легковий універсал, колір сірий, об`єм двигуна 2694.

На підтвердження угоди ОСОБА_2 надала письмову розписку про те, що вона отримала від нього 8 000 дол. США за продаж вказаного автомобіля та зобов`язується оформити вказаний договір в органах МРЕВ.

Крім того, ними також було складено акт приймання передачі від 03.12.2012 року, яким зафіксували передачу свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 та ключів від автомобіля.

У зв`язку з виїздом ОСОБА_2 за кордон 03.12.2012 року останньою було видано довіреність, строком на п`ять років, на позивача, якою уповноважила ОСОБА_1 та ОСОБА_3 представляти її інтереси в органах ДАІ та всіх інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов`язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу належного відповідачу на праві власності автомобіля.

В подальшому 25.10.2017 року ОСОБА_2 було видано довіреність, строком на п`ять років, на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , якою уповноважила їх представляти її інтереси в усіх необхідних установах і організаціях, незалежно від їх форми власності, галузевої належності та підпорядкування, в тому числі в органах МВС, органах національної поліції, Територіальному відділі Управління превентивної Діяльності ГУНП, ГТУНП та його відокремлених підрозділах, Центрах з надання адміністративних послуг, в органах нотаріату, перед фізичними особами, з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого РЕВ 1-го МРВ УДАІ ГУ ВС України в Одеській області 20.09.2007 року, транспортного засобу марки Toyota, модель Prado, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , легковий універсал, колір сірий, об`єм двигуна 2694, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованим РЕВ 1-го МРВ УДАІ ГУ МВС України в Одеській області 20.09.2007 року.

Як зазначає позивач, того ж дня, 25.10.2017 року сторони домовилися у найближчий час прибути до територіального органу з надання сервісних послуг МВС в Одеській області для зняття автомобіля з реєстрації та оформлення права власності на позивача, у зв`язку з чим між ними було укладено письмовий договір купівлі-продажу автомобіля.

Прибувши до сервісного центру сторонам стало відомо, що постановою ВП №55427677 державного виконавця Другого Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області від 18.01.2018 року на вказаний автомобіль накладено арешт.

У зв`язку з наявністю арешту на автомобіль позивач не може зняти його з реєстрації та оформити на себе право власності.

Також, судом установлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 18.03.2021 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна подружжя, та суд визнав нотаріально посвідчений односторонній правочин, учинений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 із надання довіреності від 03 грудня 2012 року, довіреності від 25 жовтня 2017 року, удаваним, яким був прихований інший правочин: договір купівлі-продажу автомобілю марки «Toyota Prado», 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2694, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане РЕВ 1-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 20 вересня 2007 року; визнав автомобіль марки «Toyota Prado», 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2694, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане РЕВ 1-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 20 вересня 2007 року спільним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , набутим за час шлюбу; поділив спільне майно подружжя, припинивши право спільної сумісної власності на майно після його поділу, та виділивши ОСОБА_3 в особисту приватну власність автомобіль марки «Toyota Prado», 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2694, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , вартістю 157000,00 гривень; й виділивши ОСОБА_1 в особисту приватну власність автомобіль марки «Honda CR-V», 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2354, реєстраційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , вартістю 159000,00 гривень. Зазначене рішення набрало законної сили 27.04.2021 року.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 9 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пп 4 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.

Згідно з абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частина 4 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова КЦС ВС від 19.12.2019 по справі №520/11429/17).

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що арешт на вказаний автомобіль державним виконавцем було накладено 18.01.2018 року, у виконавчому проваджені, де боржником являється ОСОБА_2 , однак даний автомобіль з 03.12.2012 року належить іншим власникам на праві спільної сумісної власності, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вказаний факт, а відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, являється преюдиційним та не потребує доказуванню, а також, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_3 не являється боржником у виконавчому провадженні АСВП № 55427677, а також, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.03.2021 року по справі №521/11194/20 визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль TOYOTA PRADO, 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , то суд вважає за можливе позовну заяву ОСОБА_1 та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову ОСОБА_3 задовольнити та зняти накладений державним виконавцем арешт на вказаний автомобіль.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 200, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_2 ) про звільнення майна з під арешту, та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_2 ) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля марки TOYOTA, модель PRADO, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , легковий універсал, колір сірий, об`єм двигуна 2694, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованим РЕВ 1-го МРЕВ УДАІ ГУ МВС України в Одеській області 20.09.2007 року, накладений згідно постанови про арешт ВП №55427677 від 18.01.2018 року Другим Приморським ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 28 липня 2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова