Справа № 136/1006/18
провадження № 2/136/509/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору Фермерського господарства "Лановенка", державного реєстратора Липовецької РДА Чубатюк Олени Романівни, про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" (далі позивач), через свого представника, звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Фермерського господарства "Лановенка", державного реєстратора Липовецької РДА Чубатюк Олени Романівни з вимогами:

- визнати недійсним договір оренди землі №18 від 20.12.2017, укладений між ОСОБА_1 та ФГ "Лановенка";

- скасувати рішення державного реєстратора Липовецької РДА Чубатюк О.Р. №38956858 від 26.12.2017, яким зареєстроване право оренди земельної ділянки, площею 2,7377 га з кадастровим номером :05:000:4390.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

05.01.2005 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі №6к/128 щодо передачі у платне користування земельної ділянки площею 2,7377 га з кадастровим номером :05:000:0128. Надалі до зазначеного договору було внесено зміни щодо збільшення його строку дії до 27.05.2027, на підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 27.05.2007, яку було зареєстровано у Вінницькій філії ДП "Центру ДЗК" за №39 від 05.08.2010. Однак, позивачем було виявлено, що земельна ділянка із зазначеним кадастровим номером не була перенесена до ДЗК у зв`язку з відсутністю реєстраційної справи до договору оренди землі та додаткової угоди, а була зареєстрована 18.12.2017 в ДЗК без інформації про такий договір з іншим кадастровим номером :05:000:4390. Таким чином, земельній ділянці, що була передана позивачаві у платне користування був присвоєний інший кадастровий номер, але відповідачем, попри наявність чиного договору оренди, укладеного з позивачем, в супереч законодавства було додатково укладено з третьою особою ФГ "Лановенка" договір оренди №18 від 20.12.2017, який було зареєстровано третьою особою державним реєстратором Липовецької РДА Чубатюк О.Р. за №38956858 від 26.12.2017.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 13.07.2018 призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у відповідача докази та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, у визначений судом строк своїх аргументів і міркувань у поясненнях щодо позову або відзиву не подали.

Відповідач, через свого представника, подав до суду зустрічний позов до позивача у цій справі, у якому просив визнати недійсною додаткову угоду від 27.05.2007, яку було зареєстровано у Вінницькій філії ДП "Центру ДЗК" за №39 від 05.08.2010.

Ухвалою суду від 28.08.2018 зустрічний позов повернено заявнику.

Ухвалою суду від 29.08.2018 тимчасово вилучено у відповідача документи, які витребувані згідно ухвали суду від 13.07.2018.

Відповідач, через свого представника, подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з подачою ним позову до ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" про визнання недійсною додаткову угоду від 27.05.2007, за яким було відкрито провадження у справі №136/1811/18, що надалі може вплинути на розгляд справи.

Ухвалою суду від 08.11.2018 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення по справі №136/1811/18.

На підставі розпорядження керівника апарату суд №10 від 17.01.2019 проведено повторний авторозподіл судової справи між суддями, а згідно протоколу такого авторозподілу від 17.01.2019 дану справу передано на розгляд судді Д.Т. Кривенку.

Позивачем, через свого представника, подано до суду клопотання про відновлення провадження у даній справі так як набрало законної сили рішення по справі №136/1811/18.

22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну найменування ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" на ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД".

Ухвалою суду від 04.01.2021 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 22.03.2021 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання представник відповідача та треті особи не з`явилися.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини

05.01.2005 між відповідачем та ТОВ "Концерн Сімекс-Агро", правонаступником якого є позивач, було укладено договір оренди землі №6к/128 щодо передачі у платне користування земельної ділянки площею 2,7377 га з кадастровим номером :05:000:0128 (а.с. 9-11). Надалі до зазначеного договору було внесено зміни щодо збільшення його строку оренди до 20 років, на підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 27.05.2007, яку було зареєстровано у Вінницькій філії ДП "Центру ДЗК" за №39 від 05.08.2010 (а.с. 12-13). Згідно актру прийому-передачі об`єкту оренди, в рамках зазначеного договору, орендодавець передав, а орендар прийняв у платне користування земельну ділянку (а.с. 14). як вбачається, з листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 26.04.2018, земельна ділянка із кадастровим номером :05:000:0128 не була перенесена до ДЗК у зв`язку з відсутністю реєстраційної справи до договору оренди землі та додаткової угоди, а була зареєстрована 18.12.2017 в ДЗК без інформації про такий договір з іншим кадастровим номером :05:000:4390 (а.с. 21). Таким чином, земельній ділянці, що була передана позивачаві у платне користування був присвоєний інший кадастровий номер, але відповідачем, попри наявність чиного договору оренди, укладеного з позивачем, в супереч законодавства було додатково укладено з третьою особою ФГ "Лановенка" договір оренди №18 від 20.12.2017, строком на 10 років, який було зареєстровано третьою особою державним реєстратором Липовецької РДА Чубатюк О.Р. за №38956858 від 26.12.2017 (а.с. 99-100). Під час розгляду даної справи, відповідач подав до суду зустрічний позов до позивача у цій справі, у якому просив визнати недійсною додаткову угоду від 27.05.2007, яку було зареєстровано у Вінницькій філії ДП "Центру ДЗК" за №39 від 05.08.2010. Судом було зупиненено провадження у справі у зв`язку з подачою відповідачем позову до позивача про визнання недійсною додаткову угоду від 27.05.2007, за яким було відкрито провадження у справі №136/1811/18, оскільки рішення надалі може вплинути на розгляд даної справи. Судом встановлено, що 07.09.2020 в справі №136/1811/18 було винесено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову. Отже, представник позивача вважає, що оскільки на момент укладення між ОСОБА_1 та ФГ "Лановенка" договору оренди землі №18 від 20.12.2017, а рішенням державного реєстратора №38956858 від 26.12.2017 було зареєстроване право оренди земельної ділянки, площею 2,7377 га з кадастровим номером :05:000:4390, інший попередньо укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Концерн Сімекс-Агро" договір оренди землі №6к/128 від 05.01.2005, з додатковою угодою, не визнаний судом недійсним, а тому існування одночасно двох правочинів щодо одного об`єкту оренди прямо суперечить законодавству України. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 13.07.2018, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростував доводи позивача. Треті особи, у визначений судом строк своїх аргументів і міркувань у поясненнях щодо позову або відзиву не подали.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

У силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що у даній справі спір пов`язаний із вимогою про визнання недійсним договору оренди землі №18 від 20.12.2017, з тих підстав, що спірний договір укладений до закінчення строку дії раніше укладеного договору оренди землі №6к/128 від 05.01.2005 та додаткової угоди до вищевказаного договору, а такі дії призвели до існування "подвійної реєстрації" права на земельну ділянку та порушення прав позивача, який має чинний договір оренди землі.

Правовідносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

За змістом ст.ст. 18, 20 Закон України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягав державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахуванням зазначених норм матеріального права, строк дії договору оренди землі №6к/128 від 05.01.2005, що укладений між відповідачем та ТОВ "Концерн Сімекс-Агро", правонаступником якого є позивач, з урахуванням додаткової угоди де визначено строк договору оренди землі на 20 років, починається після набрання ним чинності 27.05.2007, тобто після державної реєстрації, і закінчується 27.05.2027.

Договір оренди землі припиняється з підстав визначених ст. 31 Закону України "Про оренду землі". Підстави припинення вищезазначеного договору сторони визначили в п.п. 17-18.

Судом встановлено, що в ході розгляду даної справи, відповідачем було подано до позивача позов про визнання недійсною додаткову угоду від 27.05.2007 до договору оренди землі №6к/128 від 05.01.2005, що укладений з ТОВ "Концерн Сімекс-Агро", однак рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.09.2020 в справі №136/1811/18, яке набрало законної сили, було відмовлено в задоволенні позову.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що зобов`язання орендодавця, за договором оренди землі №6к/128 від 05.01.2005, з наступними змінами, не було припинено, оскільки жодних доказів цьому не надано суду.

Однак, під час дії вищевказаного договору оренди землі, між відповідачем та ФГ "Лановенка" було укладено на ту ж саму земельну ділянку інший договір оренди землі №18 від 20.12.2017, строком на 10 років до 20.12.2027, після чого рішення державного реєстратора Липовецької РДА Чубатюк О.Р. №38956858 від 26.12.2017, було зареєстроване право оренди земельної ділянки, площею 2,7377 га з кадастровим номером :05:000:4390.

Судом встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :05:000:0128 не була перенесена до ДЗК у зв`язку з відсутністю реєстраційної справи до договору оренди землі та додаткової угоди, а була зареєстрована 18.12.2017 в ДЗК без інформації про такий договір з іншим кадастровим номером :05:000:4390. Суд зауважує, що існування одночасно двох правочинів щодо одного об`єкту оренди прямо суперечить законодавству України.

Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 13.07.2018, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростував доводи позивача. Треті особи, у визначений судом строк своїх аргументів і міркувань у поясненнях щодо позову або відзиву не подали.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст. 203 ЦК України).

В силу ст. 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був виконувати умови договору, укладеного з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є позивач, отож розпорядження відповідачем під час дії договору земельною ділянкою, яка перебуває в оренді позивача шляхом передачі її в оренду ФГ "Лановенка", порушує права позивача як землекористувача, що згідно ст. 13, ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним, а договір суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа МЮ України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно Закону.

Суд визначив наявні підстави для визнання недійсним договору оренди землі №18 від 20.12.2017, а тому також підлягає до задоволення похідна вимога про скасування рішення державного реєстратора Липовецької РДА Чубатюк О.Р. №38956858 від 26.12.2017, яким зареєстроване право оренди земельної ділянки, площею 2,7377 га з кадастровим номером :05:000:4390.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання недійсним договір оренди землі №18 від 20.12.2017, укладений між ОСОБА_1 та ФГ "Лановенка", а також про скасування рішення державного реєстратора Липовецької РДА Чубатюк О.Р. №38956858 від 26.12.2017, яким зареєстроване право оренди земельної ділянки, площею 2,7377 га з кадастровим номером :05:000:4390, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, керується вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 63, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 32513287) до ОСОБА_1 (місце проживання: с. Коханівка, Вінницький р-н, Вінницька обл., РНОКПП - НОМЕР_1 ), за участю третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору Фермерського господарства "Лановенка" (місцезнаходження: с. Коханівка, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 39645081), державного реєстратора Липовецької РДА Чубатюк Олени Романівни, про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі №18 від 20.12.2017, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Лановенка".

Скасувати рішення державного реєстратора Липовецької РДА Чубатюк Чубатюк Олени Романівни №38956858 від 26.12.2017, яким зареєстроване право оренди земельної ділянки, площею 2,7377 га з кадастровим номером :05:000:4390.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762 (однієї тисячі сімсот шістдесят двох) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко