Справа № 754/7148/21
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2021 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення строків виплати зарплати, не оформлення пенсійної виплати на пільгових умовах, затримку видачі трудової книжки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом про порушення строків виплати зарплати, не оформлення пенсійної виплати на пільгових умовах, затримку видачі трудової книжки.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.05.2021 цивільний позов було залишено без руху, оскільки позов не відповідає вимогам статтям 175-177 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з наданням строку на усунення недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали, яку було направлено позивачу.

29.06.2021 до суду від позивача ОСОБА_1 надійшли пояснення відповідно до яких зазначила, що позовна заява відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України, а тому позовні вимоги залишає без змін та вимагає судового захисту своїх інтересів.

Дослідивши матеріали справи, судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 не виконала Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2021.

Отже, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 ігнорує вимоги статтей 175-177 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», не збирається виконувати Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2021, що підтверджується поясненнями позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду не виконав вимоги ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальних прав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та сторони по справі зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч. 1 статті 6 Конвенції про захисти прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнати позовну заяву неподаною та повернути з додатками позивачу, оскільки позивач ОСОБА_1 категорично відмовляється виконувати вимоги статтей 175-177 ЦПК України та Закон України "Про судовій збір", ігноруючи Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 14.05.2021.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення строків виплати зарплати, не оформлення пенсійної виплати на пільгових умовах, затримку видачі трудової книжки - вважати неподаною та повернути позивачу, роз`яснивши право на повторне звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Бабко