Справа № 305/1367/18
Провадження по справі 2/305/26/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Найман Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження, цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації місця проживання.

Позовні вимоги мотивує тим, що йому, ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 15.03.2011, належить на праві приватної власності, в цілій частині, житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується також, Витягом про реєстрацію прав від 25.03.2011. У житловому будинку, крім позивача, зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, фактично відповідач вже більше 4 років не проживає за місцем реєстрації, а її місце проживання чи перебування невідоме. Позивач ОСОБА_1 просить зняти з реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що відповідач не проживає у житловому будинку, який належить позивачу на праві власності протягом декількох років. На підставі наведеного просив,винести рішення, за яким ОСОБА_2 зняти з реєстрації місця проживання, а саме: з житлового будинку АДРЕСА_1 .

07.08.2018 позивач, ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив винести рішення, за яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинкком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_3 від 20.08.2018 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.09.2018, підготовче провадження по справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року, провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації місця проживання - зупинено до розгляду по суті та набранням рішення законної сили у цивільній справі №306/2068/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину майна.

27.04.2021 рішення суду по справі №306/2068/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину майна - набуло законної сили.

На підставі розпорядження Рахівського районного суду Закарпатської області №19 від 11 травня 2021 року призначено повторний авторозподіл справи за №305/1367/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Рахівського районного суду, Закарпатської області Марусяк М.О. для прийняття до провадження.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 12.05.2021, справу прийнято до свого провадження. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено справу для вирішення питання про поновлення провадження на 10 годину 40 хвилин 21.05.2021.

Ухвалою суду від 21.05.2021 поновлено провадження у справі. Призначено судове засідання на 28 липня 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом вручення судового виклику.

Відповідач, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом вручення судового виклику.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сойма Іван Юрійович, у судове засідання не з`явився. Натомість через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відстуності. Позовні вимоги залишає на розсуд суду.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності позивача, ОСОБА_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 стверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 15.03.2011 виконкомом Верхньоводянської сільської ради, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 25 березня 2011 року та Витягом про державну реєстрацію прав №29434150 від 25.03.2011.

У відповідності до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Так, наразі у житловому будинку АДРЕСА_1 , зареєстрована відповідач, ОСОБА_2 , що стверджується відповіддю на запит суду за вих. №02-05/555, від 14.08.2018 наданим Верхньоводянською сільською радою Рахівського району Закарпатської області.

При цьому, відповідач, ОСОБА_2 ,з 2013 року по сьогоднішній день не проживає за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.12.2016.

Також у матеріалах справи наявне рішення суду від 17.03.2021 року по справі №305/2068/18 яке набуло законної сили 27.04.2021, згідно якого відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Верхньоводянської сільської ради в особі виконавчого комітету сільської ради про визнання нерухомого майна, житлового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину майна.

Під час розгляду даної справи було встановлено, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області по справі 709/2876/2012 від 04 грудня 2012 року, шлюб між сторонами розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу в органах ВДРАЦСу, ОСОБА_5 відновлено дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 .

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вище зазначеному будинку.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні в ч.5 ст.3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З цих норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу приписів статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач довів, що відповідач членом його сім`ї не являється, у належному йому на праві приватної власності житловому будинку з 2013 року не проживає, не веде з ним спільного господарства та не має спільного бюджету, витрати по утриманню житла відповідач не несе. Договору найму житла між ним та відповідачем не укладалося.

Поряд з цим, відповідачем та її представниом жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма у часниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Головуюча: М.О. Марусяк