Справа № 242/1121/21
Провадження № 2/242/610/21
19 липня 2021 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., за участю секретаря судового засідання Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», третя особа: Авдіївський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків), про зняття арешту з майна, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою доАкціонерного товариства «ПроКредит Банк`про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 2004 році вона отримала кредит в «ПроКредит Банк» та з ціллю забезпечення кредиту уклала договір іпотеки від 23.06.2004 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 та магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: будинок АДРЕСА_2 . У зв`язку з відсутністю у неї заборгованості, кредит було закрито. У 2020 році вона вирішила отримати на своє ім`я державний акт на земельну ділянку, на якій розташовано магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Однак, отримавши 02.10.2020 року інформацію з державного реєстру речових прав, вона дізналась про наявність обтяжень та заборон як на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », так і на квартиру АДРЕСА_1 . Після звернення 19.12.2020 року до Першої покровської державної нотаріальної контори Покровського міського нотаріального округу з заявою про зняття обтяжень та заборон, прийнятими заходами державної нотаріальної контори було припинено обтяження та припинена іпотека. Таким чином, обтяження залишається тільки на квартиру АДРЕСА_1 , на яку 07.02.2005 року Державною виконавчою службою Авдіївського міського управління юстиції Донецької області було винесено постанову про арешт майна. При зверненні до Авдіївського міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління МЮ(м.Харків) з заявою про зняття арешту з майна, їй було відмовлено у проведені заходів виконавчою службою у зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження і взагалі даних про виконавче провадження відносно неї. За вищевизначених обставин, вона позбавлена можливості зняти арешт зі свого майна і змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 1662737, який накладений постановою Відділу державної виконавчої служби 07.02.2005 року Авдіївського міського управління юстиції Донецької області; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 1662737 від 08.02.2005 року про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження, накладеного на підставі постанові відділу державної виконавчої служби Авдіївського міського управління юстиції Донецької області від 07 лютого 2005 року.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223 , 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Третя особа - представник Авдіївського міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 25.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївської нотаріального округу, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3996481 в КП Бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , записано в реєстрову книгу за № 53 від 30.06.2004 року.
Згідно повідомлення АТ «ПроКредит Банк» про зняття заборони з предмета іпотеки про припинення обтяження предмета іпотеки № 1-2/20/5776 від 29.10.2020 року у зв`язку з повним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «ПроКредит Банк»(є повним правонаступником Закритого акціонерного товариства «Мікрофінансовий Банк», яке було перейменовано у Закрите акціонерне товариство «ПроКредит Банк», яке було перейменовано у Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», яке було перейменовано у Акціонерне товариство «ПроКредит Банк») за Кредитним договором №Д-1137/06 від 23.06.2004 року, на забезпечення якого було укладено Договір іпотеки з майновим поручителем №Д-1137/06.04 - ІД01 від 23.06.2004 року, посвідчений державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лук`янець Л.В. за реєстровим № 2226, АТ «ПроКредит Банк» просить зняти заборону відчуження та здійснити державну реєстрацію припинення обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з наступного нерухомого майна: нерухоме майно - 130/1000 часток будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 118,7 кв.м, АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1662737 від 02.10.2020 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт за реєстраційним номером обтяження № 1662737, який зареєстрований 08.02.2005 року Авдіївською державною нотаріальною конторою Донецької області на підставі постанови про арешт майна АА № 042589 від 07.02.2005 року ВДВС Авдіївського МУЮ, все майно, де власником майна зазначена ОСОБА_1 .
Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 237867032 від 19.12.2020 року накладене на будівлю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , обтяження припинено 19.12.2020 року.
Відповідно до листа Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) № 17.23-23-6026 від 14.01.2021 року ОСОБА_1 було роз`яснено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. У зв`язку з тим, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості про відкриття виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_1 до 2009 року, їй запропоновано звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Частина 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
Згідно з п. 2.1. Положення «Про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за №364/3657, які діяли на час внесення відомостей про заборону, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: 1) накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна, 2) заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; судами (крім третейських судів) і слідчими органами у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту); органами державної виконавчої служби у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).
Враховуючи вищенаведене, положенням зняття арешту може здійснюватися у будь-якого реєстратора (тобто у будь-якого нотаріуса). Разом з тим, накладення та зняття арештів органами державної виконавчої служби відбувається через конкретно визначеного реєстратора державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональних філій (ч. 2 п. 1.12. Положення).
Отже, нотаріус при поданні йому заяви за встановленою формою може зняти будь-який арешт, накладений судовими і слідчими органами, крім арештів, накладених органами державної виконавчої служби.
При цьому, відповідно до п. 2.1. Положення зняття арешту на об`єкти нерухомого майна, накладеного судами і слідчими органами, відбувається на підставі заповненої цими органами заяви за формою, що є додатком 3 до Положення. Таким чином, нотаріус не має права вносити відомості до Єдиного реєстру заборон про зняття арешту на підставі інших документів.
Частиною 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999 року) у випадках не передбачених вказаною статтею, арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно ч.1ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції ) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції)у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Окрім цього, за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.
Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.
Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Враховуючи, що забезпечене іпотекою кредитне зобов`язання є припиненим, у зв`язку з фактичним його виконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування арешту з майна підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження, суд приходить до наступного.
Вимога позивача про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження у розумінні положень ч.2 ст.16 ЦК України не входить до компетенції суду.
Судове рішення про скасування обтяження, у разі набрання ним законної сили, є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а тому в частині позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, необхідно відмовити, оскільки суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить вчинення зазначених дій.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 1662737, який накладений постановою Відділу державної виконавчої служби 07.02.2005 року Авдіївського міського управління юстиції Донецької області.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя І.М. Владимирська