Справа № 524/3332/21
Провадження № 2/524/2550/21
06.07.2021 Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Швець Д.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заробітної плати та визнання трудових відносин припиненими
Позивач звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заробітної плати та визнання трудових відносин припиненими.
В обґрунтування позову зазначає, що вона перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Укрінбанк» з 18.04.2016 року, що підтверджується записом у трудовій книжці. З липня 2016 року вона втратила зв`язок з товариством, а після закінчення терміну трудового договору її не було звільнено. 21.07.2017 року їй було видано трудову книжку під розписку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Проте у трудовій книжці немає запису про звільнення. Крім того, остаточний розрахунок з нею також проведено не було.
Просить суд припинити трудові відносини між нею та Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП з 21.07.2017 року, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 59 750 грн 00 коп. та допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення середньої місячної заробітної плати в розмірі 5 500 грн 00 коп.
Ухвалою судді від 22.04.2021 року у справі відкрито провадження.
Ухвалою суду від 20.05.2021 року витребувано докази за клопотанням представника позивача.
Позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували; просила розгляд справи проводити без їх участі.
Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не направив.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник Головного управляння Пенсійного фонду України в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив пояснення (а.с. 69-76). Зокрема, зазначив, що згідно інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПАТ «Українська інноваційна компанія» сплачувало страхові внески за ОСОБА_1 по червень 2016 року; на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області ПАТ «Українська інноваційна компанія» не перебуває. Представник просив розгляд справи проводити без його участі.
Представник Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи проводити без його участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.04.2016 року перебуває у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія», яке є правонаступником ПАТ «Укрінбанк», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 9-11).
Строк дії строкового трудового договору № 148, укладеного між сторонами 18.04.2016 року, закінчився 30.11.2016 року (а.с. 12-13).
28.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Укрінбанк» з письмовою заявою про звільнення за власним бажанням (а.с. 15).
Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1045 від 10.08.2020 року «Про продовження процедури виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку та призначення уповноваженої особи» продовжено процедуру виведення ПАТ «Укрінбанк» (на теперішній час найменування Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія») код за з ринку із врахуванням вимог Закону № 590-ІХ та відповідно до ч. 5 ст. 44 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо здійснення ліквідаційної процедури системно важливого банку забезпечуючи виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів. Призначено уповноважену особу на продовження процедури виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцева А.Ю.

21.07.2017 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було видано трудову книжку ОСОБА_1 під розписку. Проте у трудовій немає запису про звільнення.

Станом на 21.07.2017 року за відповідачем рахувалась не виплачена заробітна плата позивачу.

Так, згідно розрахунків позивача відповідач не виплатив ОСОБА_1 заробітну плату, заборгованість за період з 13.07.2016 року по 21.07.2017 року складає 59 750 грн 00 коп. (239 днів х 250 грн/день).

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору якими, крім іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути укладено на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Судом встановлено, що строк договору, укладеного між сторонами закінчився, а трудову книжку позивачу видано під розписку 21.07.2017 року

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно розрахунків позивача відповідач не виплатив ОСОБА_1 заробітну плату, заборгованість за період з 13.07.2016 року по 21.07.2017 року складає 59 750 грн 00 коп. (239 днів х 250 грн/день).

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп.

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Припинити трудові відносини між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія» на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП з 21.07.2017 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 13.07.2016 року по 21.07.2017 року, яка складає 59 750 грн 00 коп.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення місячної заробітної плати в розмірі 5 500 грн 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (, юридична адреса: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 3-а).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення - 11.07.2021 року.

Суддя Ж.О. Кривич