ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

м.Суми

Справа №588/141/20

Номер провадження 22-ц/816/367/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

відповідач ОСОБА_5 ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Сумська міська державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 адвоката Сумцова Євгена Станіславовича,

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 24 грудня 2020 року у складі судді Щербаченко М.В., ухвалене у м. Тростянець, повний текст якого складено 24 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

31 січня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4 , через представника адвоката Сумцова Є.С., звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання поважними причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання свідоцтв про право на спадщину частково недійсними та перерозподіл спадщини між спадкоємцями.

Свої вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новоселівка Тростянецького району Сумської області помер ОСОБА_6 , спадщину після якого фактично прийняла, однак юридично не оформила його дружина ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Суми.

За відомостями відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, на ім`я ОСОБА_6 за його життя був зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036437, що посвідчував його право власності на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білківської сільської ради, загальною площею 3,79 га. На ім`я ОСОБА_7 за її життя був зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036436, що посвідчував її право власності на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білківської сільської ради, загальною площею 3,43 га.

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями за законом першої черги були діти: дочка ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 , які померли раніше спадкодавця, та дочка ОСОБА_10 , яка у 2009 році одноосібно оформила свої спадкові права, але при цьому не було враховано, що відповідно до ст. 1266 ЦК України онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Право на спадкування за правом представлення на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 мали діти ОСОБА_11 син ОСОБА_1 (позивач), дочка ОСОБА_12 та син ОСОБА_9 ОСОБА_2 (позивач).

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому право на спадкування ОСОБА_12 спадщини за правом представлення після смерті ОСОБА_7 перейшло до її доньки неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Листом Сумської міської державної нотаріальної контори від 22 січня 2020 року ОСОБА_2 було повідомлено, що згідно матеріалів спадкової справи № 93/2009 спадкоємцем майна ОСОБА_7 була її дочка ОСОБА_10 . Оскільки ОСОБА_2 вважається таким, що не прийняв спадщину, державним нотаріусом було роз`яснено його право на звернення до суду щодо визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачам відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 померла, але документального підтвердження її смерті вони не мають, їм невідомо чи є спадкоємці після її смерті та чи оформили вони свої права.

Представник позивачів ОСОБА_13 вважав, що позивачі за правом представлення повинні реалізувати своє право на спадщину, яка лишилася після смерті ОСОБА_7 . Зокрема, якщо б на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця були живі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то вони б спадкували на рівні з ОСОБА_10 по 1/3 частині спадкового майна.

Таким чином, на цей час право ОСОБА_14 на спадкування 1/3 частини спадкового майна перейшло за правом представлення до позивача ОСОБА_1 та доньки його сестри ОСОБА_12 позивача ОСОБА_3 , а тому частка ОСОБА_14 ділиться між ними порівну і повинна складати по 1/6 частині від майна, яке лишилося після смерті ОСОБА_7 .

До позивача ОСОБА_2 перейшло право його батька ОСОБА_10 на спадкування 1/3 частини спадкового майна, яке лишилося після смерті ОСОБА_7 .

Позивачі з поважних причин не подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи «Б» загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 486556 від 25.10.2016 року. Він потребує постійного стороннього догляду і зважаючи на стан свого фізичного здоров`я з часу відкриття спірної спадщини, не мав можливості займатися питаннями її оформлення. Більше того, йому не було відомо про наявність спадкового майна, яке лишилося після смерті ОСОБА_7 . Ані ОСОБА_10 , ані нотаріальна контора, де було відкрито спадкову справу, його як спадкоємця за правом представлення до спадкування не закликали.

ОСОБА_3 є неповнолітньою особою, передчасно втратила свою матір ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка в свою чергу мала за життя право на частину спадщини, яка лишилася після смерті ОСОБА_7 , за правом представлення.

ОСОБА_12 за життя здійснювала постійний догляд за своїм братом ОСОБА_1 , перебувала у складній життєвій ситуації, питаннями оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 , як відомо ОСОБА_15 , вона не займалася.

ОСОБА_2 на час відкриття спірної спадщини перебував у скрутному фінансовому становищі, його донька ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 01 вересня 2008 року саме була зарахована до І класу Тростянецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3. ОСОБА_2 не було відомо про одноосібне оформлення ОСОБА_10 своїх спадкових прав після ОСОБА_7 . Ані ОСОБА_10 , ані нотаріальна контора, де було відкрито спадкову справу, його як спадкоємця за правом представлення до спадкування не закликали.

Таким чином, на думку представника позивачів під час оформлення спадщини у 2009 році за ОСОБА_10 , було порушено права та інтереси інших спадкоємців на спадкування належних їм за законом часток.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивачів адвокат Сумцов Є.С. просив суд:

1) визнати поважними причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , які були видані Сумською міською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_10 на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, загальною площею 3,79 га, яка належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036437, та земельної ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, загальною площею 3,43 га, які належали ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036436;

3) перерозподілити спадкове майно, визнане свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими Сумською міською державною нотаріальною конторою, за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 між спадкоємцями наступним чином: визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в порядку перерозподілу спадщини право власності на 1/6 частку зазначеного спадкового майна за кожним, яке лишилося після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку перерозподілу спадщини право власності на 1/3 частку зазначеного спадкового майна, яке лишилося після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 24 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4 , залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 адвокат Сумцов Є.С., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції про неповажність причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки спадщина не прийнята ними у встановлений законом строк з об`єктиви причин, існування яких підтверджено показаннями свідків, яким суд не надав належної оцінки. Так, ОСОБА_1 , будучи особою з інвалідністю першої групи «Б», через тяжку хворобу потребує постійного стороннього догляду і за станом здоров`я з часу відкриття спадщини не мав можливості займатися її оформленням, про наявність спадкового майна він не знав, до спадкування за правом представлення не закликався.

ОСОБА_12 (мати позивача ОСОБА_3 ) на час відкриття спадщини перебувала у складній життєвій ситуації через вимушене здійснення постійного догляду за братом ОСОБА_1 , необхідність піклування про свою родину, батька, втрату матері.

ОСОБА_2 на час відкриття спадщини перебував у складному фінансовому становищі через вступ дочки на навчання до першого класу. Про оформлення спадщини ОСОБА_10 він не знав, до спадкування за правом представлення не закликався.

Вказує, що показання свідків сторони відповідача про обізнаність позивачів про існування спадкового майна не підтверджені документально, тому не можуть бути покладені судом в основу рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Грищенко Д.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає, що необізнаність позивачів про наявність спадкового майна не може бути визнано поважною причиною попуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що свідком ОСОБА_17 підтверджено факт обізнаності позивачів про наявність спадкового майна та належність його на той час матері відповідача, оскільки вона возила племінникам ОСОБА_10 позивачам по справі зерно, як орендну плату за користування спірними земельними ділянками. Зазначає, що інвалідність безстроково встановлена позивачу ОСОБА_18 25 жовтня 2016 року, тобто більше ніж через сім років після закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини, до цього на обліку у лікарні став перебувати з 2011 року. Тобто станом на 01 серпня 2008 - 01 лютого 2009 роки ОСОБА_1 не мав статусу особи з інвалідністю та не потребував стороннього догляду, про здійснення якого матір`ю позивача ОСОБА_3 ОСОБА_12 (сестра ОСОБА_1 ), доводять позивачі. На підтвердження доводів про перебування позивача ОСОБА_2 у скрутному матеріальному становищі у період строку подання заяви про прийняття спадщини не надано будь-яких належних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачів адвоката Сумцова Є.С., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника відповідача адвоката Грищенка Д.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036437, ІІ-СМ № 036436 були власниками земельних ділянок з цільовим призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами :00:002:0059 (рілля), :00:002:0060 (сіножаті), :00:002:0061 (пасовища), :00:002:0062 (рілля), :00:002:0063 (сіножаті), :00:002:0064 (пасовища), які знаходяться на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області (т. 1 а.с. 125-128).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Білка Тростянецького району (т. 1 а.с. 14). Спадкова справа після його смерті не була заведена (т. 1, а.с. 124).

Дружина ОСОБА_6 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Суми (т. 1, а.с. 15, 16).

Подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали троє дітей: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (т. 1, а.с. 224, 225), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (т. 1 а.с. 96, 119), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (т. 1, а.с. 18).

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 померли раніше матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та 26 лютого 2008 року відповідно (т. 1, а.с. 19, 20), а тому на момент відкриття 01 серпня 2008 року спадщини після смерті ОСОБА_7 серед спадкоємців першої черги за законом була живою лише дочка цієї спадкодавиці ОСОБА_10 .

За заявою ОСОБА_10 державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори 03 лютого 2009 року була заведена спадкова справи після смерті ОСОБА_7 .

Державним нотаріусом Топорковою О.І. на підставі будинкової книги було установлено, що ОСОБА_7 з ІНФОРМАЦІЯ_12 і на момент смерті була зареєстрована разом з дочкою ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому остання прийняла спадщину після матері, оскільки спільно проживала з нею на момент її смерті.

Також державним нотаріусом було установлено, що ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 , оскільки на момент його смерті та протягом шести місяців проживала з ним, що підтверджується довідкою Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 27 січня 2009 року № 29 (т. 1, а.с. 115-119).

Крім ОСОБА_10 , інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до Сумської міської державної нотаріальної контори не звертались.

Державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори Топорковою О.І. 03 лютого 2009 року на ім`я ОСОБА_10 як спадкоємиці ОСОБА_7 були видані чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, у тому числі, свідоцтва № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровими номерами :00:002:0059 (рілля), :00:002:0060 (сіножаті), :00:002:0061 (пасовища), :00:002:0062 (рілля), :00:002:0063 (сіножаті), :00:002:0064 (пасовища), що належали померлій ОСОБА_7 та її чоловіку ОСОБА_6 , спадкоємицею якого була його дружина, на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №036437, ІІ-СМ №036436 (т. 2, а.с. 129, 131-133).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 є онуками, а позивач неповнолітня ОСОБА_3 є правнучкою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 18, 21, 22, 23, 24, 26, 107).

При цьому позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_8 , а ОСОБА_2 є сином ОСОБА_9 , які померли раніше своєї матері ОСОБА_7 .

У померлої доньки ОСОБА_7 ОСОБА_11 , крім сина ОСОБА_1 , була донька ОСОБА_20 , яка пережила спадкодавця ОСОБА_7 , але померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1, а.с. 25). Позивачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_12 і онукою ОСОБА_8 .

Позивач ОСОБА_2 у січні 2020 року звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори з питання прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 за правом представлення, але державним нотаріусом Ляшенко А.І. листом від 22 січня 2020 року йому роз`яснено право звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (т. 1, а.с. 27).

Відповідач ОСОБА_5 є сином ОСОБА_10 , яка в установленому законом порядку прийняла спірну спадщину після ОСОБА_7 і отримала спірні свідоцтва про право на спадщину за законом.

Мати відповідача ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_13 (т. 1, а.с. 96).

За заявою відповідача від 08 січня 2020 року після смерті ОСОБА_10 державним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Ляшенко А.І. була відкрита спадкова справа № 4/2020.

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

За таких обставин, встановивши, що після смерті ОСОБА_7 , яка не складала заповіту за життя, у першу чергу право на спадкування за законом мала її донька ОСОБА_10 , та враховуючи, що внаслідок смерті на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших дітей спадкодавиці: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , поряд із спадкоємцем першої черги ( ОСОБА_10 ) у порядку представлення мали право на спадкування майна ОСОБА_7 її онуки: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання поважними причини пропуску ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , оскільки у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини ніхто з них не звернувся із заявою про прийняття спадщини. Усупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачами не було доведено належними та допустимими доказами поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а юридична необізнаність щодо встановлення законом такого строку та необізнаність про наявність спадкового майна не можуть бути визнані поважними причинами.

При цьому суд зазначив, що обраний позивачами спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду з вимогою про визнання поважними причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якою передбачено право звернення спадкоємців, які пропустили строк для прийняття спадщини до суду з вимогою про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання ними заяви про прийняття спадщини. Саме про право звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було роз`яснено позивачу ОСОБА_2 державним нотаріусом листом від 22 січня 2020 року.

Оскільки позивачі не прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7 у порядку ч. ч. 2, 3 ст. 1272 ЦК і відповідно не набули права на спадкування її прав і обов`язків як спадкоємці першої черги за законом за правом представлення, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених ст. ст. 1280, 1301 ЦК України підстав для визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , виданих 03 лютого 2009 року Сумською міською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_10 , та перерозподілу спадщини ОСОБА_7 .

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак позивачі, як спадкоємці першої черги за правом представлення із заявами про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса не зверталися.

Відповідно до змісту ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За правом представлення, яке передбачене статтею 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи позовну вимогу про визнання поважними причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , позивачі посилалися на перебування у безпорадному стані, наявність складних життєвих обставин та скрутного матеріального становища.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Однак, судом першої інстанції встановлено та не спростовано позивачами у справі, що на час відкриття спірної спадщини після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обставини у житті позивачів не існували, а тому вони без поважних причин своєчасно не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 .

Так, інвалідність позивачу ОСОБА_1 встановлена у результаті огляду 25 жовтня 2016 року та з цього часу визнано, що він потребує постійного стороннього догляду (т. 1, а.с. 28). Не доведено існування таких обставин на час відкриття спадщини 01 серпня 2008 року, та протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, відсутні докази неспроможності до самообслуговування позивача ОСОБА_1 у цей період, потреби у сторонньому догляді.

Не знайшли свого підтвердження і доводи про здійснення матір`ю позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_12 постійного догляду за братом ОСОБА_1 та її перебування у зв`язку з цим у складній життєвій ситуації, в умовах, які позбавили її можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_7 протягом шести місяців з 01 серпня 2008 року.

Позивач ОСОБА_2 також не надав доказів перебування у скрутному матеріальному становищі у період встановлений для прийняття спадщини, та не мотивував як саме таке становище та вступ дитини на навчання до школи, перешкодило йому подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про необізнаність позивачів про наявність у ОСОБА_7 спадкового майна, оскільки це не є поважною причиною пропуску установленого законом строку для прийняття спадщини. До того ж, свідком ОСОБА_17 під час розгляду справи в суді першої інстанції було підтверджено факт обізнаності позивачів про наявність спадкового майна, оскільки вона возила останнім зерно як орендну плату за користування земельними ділянками.

Обґрунтовуючи підстави відмови у задоволенні позовних вимог позивачів про визнання поважними причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно вказав, що обраний ними спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду з вимогою про визнання поважними причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якою передбачено право звернення спадкоємців, які пропустили строк для прийняття спадщини до суду з вимогою про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання ними заяви про прийняття спадщини.

Обраний позивачами спосіб захисту порушеного цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права, або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, суд визнає обраний позивачами спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що ані ОСОБА_10 , ані нотаріальна контора, де було відкрито спадкову справу, позивачів як спадкоємців за правом представлення до спадкування не закликали, є необґрунтованими, оскільки останні, вважаючи себе спадкоємцями першої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_7 , маючи докази свого права на таке спадкування, не скористались своїм правом звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Тільки у разі звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини він обов`язково перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, і на підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

При ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції врахував вказані норми та, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачі, заявляючи вимогу про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданих Сумською міською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_10 на земельні ділянки, не довели набуття ними прав на спадкування після смерті ОСОБА_7 , як спадкоємців першої черги за законом за правом представлення, та порушення їх прав та інтересів видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , її дочці ОСОБА_10 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 адвоката Сумцова Євгена Станіславовича залишити без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 24 грудня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко