Провадження № 2/344/1856/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Лукинів І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі - «Відповідач») про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 року та стягувати з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1500 грн. на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з моменту ухвалення рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 року у справі №344/11333/16-ц про стягнення аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., до досягнення нею повноліття,

стягнуто з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 07 вересня 2016 року. ( а.с. 15-17).

Враховуючи зазначене, Позивач змушена звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів, в якому просить стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1500 грн. на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи,оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Згідно Свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 07 березня 2014 року, серії НОМЕР_4 від 21.01.2015 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ( а.с. 13-14).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано, малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні з матір`ю. ( а.с. 11-12).

Як встановлено Судом, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 року у справі №344/11333/16-ц про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., до досягнення нею повноліття, стягнуто з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., до досягнення нею повноліття. ( а.с.15-17).

З позовної заяви вбачається, що діти перебувають на вихованні та утриманні Позивача, Відповідач на підставі рішення суду від 05 .10.2016 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь Позивача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., до досягнення нею повноліття, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., до досягнення нею повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано. ( а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 від 28.09.2018 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис №30. ( а.с.18).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

В поданій до суду заяві Позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються щомісячно із ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 року на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1500 грн. на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, розмір аліментів є незначним, не задовольняє мінімальних потреб дітей, у зв`язку із збільшення витрат, пов`язаних із змінами цін, витрат на повсякденні та необхідні продукти харчування, а також і на підтримання фізичного, інтелектуального та культурного розвитку дітей, оскільки Позивач сама несе витрати по утриманню та вихованню дітей, розвитку їх здібностей та уподобань. На даний час позивач тимчасово не працює, оскільки змушена доглядати за дітьми дошкільного віку, а сторонньої допомоги немає. Окрім побутових витрат, значна частина коштів йде на підручники, канцтовари, одяг, проїзд, лікування. Старша донька, ОСОБА_3 потребує особливого догляду, так як є дитиною інвалідом, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 .

Суд при розгляді вимог Позивача про збільшення розміру аліментів враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінилися відповідні обставини (вік дитини, рівень її потреб, економічна ситуація в державі тощо), як і змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.

Крім того, як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

За вказаний період часу неповнолітні діти виросли, змінилися їхні потреби в розвитку, харчуванні, побуті.

Крім того, згідно економічних показників в Україні з 2016 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги.

Враховуючи зазначене, Суд визнає за необхідне та достатнє збільшення аліментів, що присуджені з Відповідача на користь Позивача, в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Докази, які б спростовували вищезазначений висновок суду щодо збільшення розміру аліментів, або докази неможливості Відповідача оплачувати аліменти у більшому розмірі в матеріалах справи відсутні, а Судом таких обставин не встановлено.

Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1 921 грн, з 1 липня - 2 013 грн, з 1 грудня - 2 100 грн;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2 395 грн, з 1 липня - 2 510 грн, з 1 грудня - 2 618 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягення дітьми повноліття.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково: стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів в новому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, припинивши стягнення аліментів по старому виконавчому листу № 344/11333/16-ц).

Щодо вимог позивача про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає:

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію про надання правничих послуг на суму 3000 грн.

Враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 182, 184, 191, 192, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273, п.15.5 п.15 ч.1 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - задовольнити частково.

2.Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 року та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягення дітьми повноліття

3. Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок UА 0009612, отримувач коштів ГУК в Івано-Франківській області/ ТГ Івано-Франківська, 22030101, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

5. З часу набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів по виконавчому листу №344/11333/2016.

6. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

7. В задоволенні решти позовних вимог,- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк подання до суду заяви про перегляд заочного рішення та його апеляційного оскарження обчислюється з урахуванням вимог п. 3 Розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України.

Суддя Домбровська Г.В.

Повний текст рішення складено і підписано 22.03.2021 року.