Справа № 353/475/21
Провадження № 2/353/233/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором № б/н від 24.07.2012 року, укладеним між банком та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що становить 19894,73 грн. та являє собою заборгованість за простроченим тілом кредиту. Зазначає, що відповідачачі є спадкоємцями боржника, які з заявами до нотаріальної контори про відмову чи прийняття спадщини не звертались, однак вони постійно проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже зобов`язані задовольнити вимоги кредитора. Також просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати та справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

24.06.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченка В.М. про витребування доказів.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченка В.М. про огляд веб-сайту. Також вказаною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак разом з позовною заявою подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов не визнає, заперечує проти його задоволення, вказала, що ні вона, ні ОСОБА_2 жодного майна після смерті сина ОСОБА_3 не успадковували, спадкові справи за їх заявами не заводились. У зв`язку з цим просила в задоволенні позову відмовити та подальші судові засідання проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання.

У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.07.2012 року ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 24) і отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з терміном дії до 04/22 року (довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карт, а.с. 23, 53). У заяві зазначено, що ОСОБА_3 згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку.

До матеріалів позовної заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті банку (а.с. 25, 26-52).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_3 одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банкоматів та проведення безготівкових розрахунків за допомогою кредитної картки в точках продажу, про що свідчить виписка по особовому рахунку ОСОБА_3 (а.с. 16-22).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.05.2019 року, актовий запис № 65, та копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 24.07.2019 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 58, 111).

Як передбачено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статтях 608, 1218, 1219 ЦК України визначено, що у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, що нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як в результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржників у зобов`язанні.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 24.07.2012 року станом на 26.04.2021 року становить 19894,73 грн., що являє собою заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. за простроченим тілом кредиту (а.с. 12-15).

24.06.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області претензію кредитора (а.с. 59, 60).

З листа Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 337/02-14 від 07.07.2020 року та матеріалів спадкової справи № 44/2019, витребуваних за ухвалою суду, встановлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, а спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора (а.с. 61, 93-119)

16.01.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лист-претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 1282 ЦК України (а.а. 62-65).

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 року справі № 306/2000/16-ц, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

У поданій позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подали у шестимісячний строк заяв про відмову від спадщини.

Відповідно до частини третьої ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України ).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, подали заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини, відповідачі таких доказів не подали.

Відповідно до довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 05.07.2021 року № 245, витребуваної за ухвалою суду, разом з ОСОБА_3 на день його смерті проживали наступні особи: ОСОБА_1 (мати/відповідачка), ОСОБА_2 (батько/відповідач), ОСОБА_4 (сестра), ОСОБА_5 (племінниця), ОСОБА_6 (племінниця), ОСОБА_7 (племінник) (а.с. 121).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Диспозитивність цивільного судочинства полягає також у тому, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Банком заявлено вимогу про стягнення заборгованості, але у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі одержали будь-яке майно у спадщину після смерті ОСОБА_3 та їм передано таке майно у натурі.

Так, відповідно до витребуваної судом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.06.2021 року та відповіді ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 12.07.2021 року встановлено, що будь-які відомості про наявність у ОСОБА_3 об`єктів нерухомого майна відсутні (а.с. 123, 136).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина першастатті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд відхиляє доводи викладені в позовній заяві про те, що відповідачі постійно проживали з боржником на час відкриття спадщини, не заявляли про відмову від спадщини та фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому на них лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі, так як вони грунтуються на припущеннях.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для його вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд прийшов до висновку про відсутність підстав, передбачених частиною третьою статті 1268 ЦК України для стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № б/н укладеним 24.07.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , оскільки банком відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України не подано доказів про належність боржнику за кредитним договором спадкового майна та одержання відповідачами майна у спадок, а згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При такому вирішенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,0 грн. (платіжне доручення № ВОJ61B3F88 від 11.05.2021 року), слід покласти на його рахунок.

На підставі ст.ст. 526, 608, 626, 628, 629, 1048, 1054, 1216, 1219, 1220, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-77, 79-81, 89, 141, 174, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, ) до ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Судові витрати покласти на рахунок позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна