ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року

м.Суми

Справа №588/1149/20

Номер провадження 22-ц/816/344/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державна казначейська служба Україна, Сумська обласна прокуратура,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17 грудня 2020 року в складі судді Щербаченко М.В., ухваленого у м. Тростянець, повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у 27.07.2020 року, ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на свою користь 380 000,00 грн судових витрат, сплачених адвокату у зв`язку з наданням правничої допомоги у кримінальній справі.

Свої вимоги мотивував тим, що відносно позивача постановою старшого слідчого відділу прокуратури Сумської області від 26.07.2010 року була порушена кримінальна справа, а Зарічним районним судом м. Суми 29.07.2010 року позивачу було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Строк тримання під вартою позивача неодноразово продовжувався. 05.08.2011 року між позивачем та адвокатом Собиною П.М. була укладена угода про надання правової допомоги, за умовами якого останній прийняв на себе зобов`язання на представництво інтересів ОСОБА_1 на усіх стадіях по кримінальній справі. 10.06.2014 року було підписано додаткову угоду, оскільки справа тривала значний період часу. 05.08.2011 між сторонами було підписано додаток до угоди від 05.08.2011 року щодо сплати суми гонорару за послуги адвоката Собина П.М. в розмірі 300 000 грн. Відповідно до угоди про надання правової допомоги від 10.06.2014 року розмір гонорару становив 80 000 грн. Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 11.01.2016 року ОСОБА_1 , а також інших осіб, визнано невинуватими та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28 частиною 2 статтею 212; частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28-частини 4 статтею 358; частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 366 КК України. Вказаний вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 11.01.2016 року був залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23.08.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.05.2017 року. Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 10.05.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили виконання робіт адвокатом, згідно з угодою про надання правової допомоги від 05.08.2011 року та угодою про надання правових послуг адвоката від 10.06.2014 року було проведено роботу в повному об`ємі на загальну суму 380 000 грн, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру. Розмір гонорару був установлений з огляду на те, що матеріали кримінальної справи становили близько 120 томів, юридична допомога надавалася при порушенні відносно ОСОБА_1 кримінальної справи, при затриманні, всіх процесуальних діях, складенні обвинувального висновку відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню його у вчиненні злочину, направленні до суду.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 17.12.2020 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 380000,00 грн у рахунок відшкодування витрат за надання юридичної допомоги у кримінальному провадженні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» має право на відшкодування йому сум, сплачених ним захиснику Собині П.М. у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги в кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Сумська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

При цьому вказує, що позивачем не підтверджено належними доказами факт належного оформлення договірних відносин із адвокатом Собиною П.М., здійснення адвокатом правової допомоги та реальність оплати коштів адвокату в сумі 380 000,00 грн, а в договорі про надання правової допомоги відсутня ціна та умови щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та правової допомоги, відсутній звіт про виконану роботу, немає конкретизації кожної вчиненої процесуальної дії та послуги. Вказує,що надана до позовної заяви копія книги обліку доходів не містить даних щодо платника податку, прошнурування і реєстрації книги у контролюючому органі, не вбачається кому, у зв`язку з чим здійснені проплати, прізвища платника написані нерозбірливо. Квитанція на суму 300 000,00 грн від 28.09.2017 року є неспівмірною з іншими, містить посилання на дві угоди, не підтверджено можливості позивача оплатити указані кошти єдиною сумою, доказів на оплату адвокатом податку на прибуток не надано. Крім того, більша частина коштів позивачем була сплачена після складення акту-приймання передачі робіт від 10.05.2017 року. Зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки ОСОБА_1 , будучи присутнім під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 23.08.2016 року на час набрання виправдувальним вироком суду законної сили, був обізнаний про свої права на відшкодування матеріальної шкоди, але з позовом звернувся лише 22.07.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна казначейська служба Україна просить апеляційну скаргу задовольнити. Вказує, що позивачем не надано всіх належних доказів на підтвердження обсягу отримання послуг адвоката та факт здійснення їх оплати, а також пропущено строк позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Собина П.М. просить апеляційну відхилити, а рішення суду без змін. Вказує, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення суду на підставі наданих позивачем належних доказів щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, тому підстав для його скасування немає.

Прокурор та представник державної казначейської служби доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача проти скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 26.07.2010 року постановою старшого слідчого СВ прокуратури Сумської області Нікітченка В.Г. порушено кримінальну справу № 10800077 стосовно директора ТОВ «АРВ» ОСОБА_3 , директора ТОВ «АЖК» ОСОБА_4 , та співзасновників зазначеного підприємства ОСОБА_1 і ОСОБА_5 (а.с. 236).

З 26 по 29 липня 2010 року ОСОБА_1 був затриманий старшим слідчим СВ прокуратури Сумської області ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 212 КК України, з мотивів необхідності перешкодити особі ухилитись від розслідування справи, виключення можливості продовження злочинної діяльності, а також можливості справи негативний вплив на розслідування справи (а.с.141 зворотній бік).

29.07.2010 року за поданням старшого слідчого СВ прокуратури Сумської області Нікітченка В.Г. Зарічним районним судом м. Суми ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 23.09.2010 року був продовжений до 4 місяців, 24.11.2010 року був продовжений Апеляційним судом Сумської області до 9 місяців, а 22.04.2011 року - до 12 місяців (а.с.140-142).

В цілому позивач з 29.07.2010 року по 23.11.2011 року перебував під вартою, а з 23.11.2011 року ОСОБА_1 був звільнений під підписку про невиїзд (а.с. 238 зворотній бік аркуша).

13.12.2010 року постановою старшого слідчого СВ прокуратури Сумської області Нікітченка В.Г. порушено кримінальну справу № 10800077 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 за частиною 3 статті 28, частини 3 статті 212 КК України, частиною 2 статті 366 КК України (позивач обвинувачувався в ухилення від сплати податків за попередньою змовою з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у складі організованої злочинної групи, що призвело до ненадходження до бюджету податків в особливо великих розмірах) (а.с.138-139, 148 зворотній бік аркуша).

11.01.2011 року постановою старшого слідчого СВ прокуратури Сумської області Нікітченка В.Г. у кримінальні справі № 10800077 за клопотанням ОСОБА_1 до участі у справі був допущений його захисник адвокат Собина П.М. на підставі договору, укладеного 05.01.2011 року ОСОБА_7 про надання ОСОБА_1 правових послуг адвокатом Собиною П.М., який засвідчив своє право на зайняття адвокатською діяльністю свідоцтвом № НОМЕР_1 , виданим 23.10.2008 року Полтавською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (а.с.252).

13.01.2011 року постановою старшого слідчого СВ прокуратури Сумської області Нікітченка В.Г. порушено кримінальну справу № 10800077 стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 263 КК України (а.с.148 зворотній бік).

16.03.2011 року постановою старшого слідчого СВ прокуратури Сумської області Нікітченка В.Г. було закрито матеріали кримінальної справи № 10800077 стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 366 КК України (а.с. 236 зворотній бік аркуша).

05.08.2011 року ОСОБА_1 та адвокат Собина П.М. уклали договір про надання правових послуг адвоката, за умовами якого адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво інтересів ОСОБА_1 на стадії досудового слідства та в суді, як першої такі і апеляційної інстанції, касаційної інстанції, Європейському суді з прав людини по кримінальній справі відносно останнього, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, а також за фактом службового підроблення за ознаками злочинів передбачених ст. 28 ч. 3 ст. 212 КК України, ст. 263 ч. 1 КК України, відповідно до ст.ст. 44-48 КПК України з усіма правами захисника у кримінальній справі. Оплата за надані послуги проводить відповідно до додатку №1, який є частиною цього договору (а.с.6).

Також, 05.08.2011 року ОСОБА_1 та адвокатом Собиною П.М. було підписано додаток до угоди про надання правової допомоги від 05.08.2011 року, за яким сторони визначили розмір гонорару в 300 000,00 грн, за надання послуг із захисту інтересів клієнта ОСОБА_1 у кримінальній справі відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за статтею 28, частиною 3 статті 212 КК України, частиною 1 статті 263 КК України (а.с. 8).

18.05.2012 року постановою Тростянецького районного суду Сумської області (судова справа № 1818/119/2012) кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за частиною 3 статті 28, частиною 3 статті 212 КК України, частиною 1 статті 263 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у відповідних злочинах було повернуто прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування (а.с.136-137).

12.11.2012 року постановою слідчого в ОВС відділу прокуратури Сумської області Глядчишина О.С. дії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 перекваліфіковані з частини 3 статті 28, частини 3 статті 212 КК України на частину 3 статті 28, частину 2 статті 212 КК України (а.с.138, 139).

15.11.2012 року слідчим в ОВС відділу прокуратури Сумської області Глядчишиним О.С. ОСОБА_1 було пред`явлене обвинувачення за частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 212 КК України, частиною 1 статті 263 КК України (а.с.237, 248).

21.11.2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження № 0000002 за частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 212 КК України (у зв`язку з набранням чинності КПК України 2012 року) (а.с.237).

29.11.2012 року слідчим в ОВС відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_8 був складений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000002, який 05.12.2012 року був затверджений прокурором Кондратенко Г., і яким ОСОБА_1 було пред`явлене обвинувачення за частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 212 КК України, частиною 1 статті 263 КК України (а.с.248-250).

До 16.10.2013 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 28, частиною 3 статті 212 КК України, частиною 1 статті 263 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у відповідних кримінальних правопорушеннях, розглядалось Охтирським міськрайонним судом Сумської області (справа № 1813/5977/2012) (а.с.245).

22.10.2013 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області кримінальне провадження № 0000002 від 21.11.2012 року стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було передано на розгляд Тростянецького районного суду Сумської області, а 05 листопада 2013 року ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області (справа № 588/1908/13-к) обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні був повернутий прокурору (а.с. 251).

30.04.2014 року заступником начальника ВПМ СУ ФР ГУ Міндоходів у Сумській області Тиченко М.П. кримінальне провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України стосовно ОСОБА_1 було закрите (а.с. 237 зворотній бік аркуша).

12.05.2014 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28 частиною 2 статті 212 КК України (організація ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) з фінансово-господарської діяльності ТОВ «АРВ» і ТОВ «АЖК» у значних розмірах у складі організованої групи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ), частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28 частина 4 статті 358 КК України (організація за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 використання завідомо підроблених документів), частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28 частини 1 статті 366 України (організація за попередньою змовою з директором ТОВ «АЖК» ОСОБА_4 та директором ТОВ «АРВ» ОСОБА_3 службового підроблення) (а.с.184, 238).

З 30.05.2014 по 24.06.2014 року ОСОБА_1 відповідно до статті 290 КПК України знайомився з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 21.11.2012 року, обсяг яких склав 130 томів (а.с. 256-257).

10.06.2014 на стадії відкриття матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 між ОСОБА_1 та адвокатом Собиною П.М. була укладена ще одна угода про надання правових послуг адвоката, предметом якої було представництво інтересів ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000002 на усіх його стадіях з визначенням ще додаткового розміру гонорару в сумі 80000 грн., які підлягають сплаті після вирішення справи по суті (а.с. 7).

26.06.2014 року старшим слідчим з ОВС другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Сумській області Приходьком С.В. було вдруге складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000002 від 21.11.2012 року, затверджений прокурором Саєнко С.В., яким ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення за частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28 частиною 2 статті 212 КК України, частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28 частина 4 статті 358 КК України, частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28 частини 1 статті 366 України (а.с.184-238).

26.06.2014 року одночасно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000002 від 21.11.2012 року прокурором Саєнко С.В. була складена позовна заява в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_1 , з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 621731 грн податку на додану вартість (а.с.239-243).

Цього ж дня, 26.06.2014 року, підозрюваному ОСОБА_1 було вручено примірник обвинувального акту на 96 аркушах, реєстру матеріалів досудового розслідування на 14 аркушах та копію позовної заяви (а.с.244).

28.07.2014 року ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області (справа №588/1254/14-к) було призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000002 від 21.11.2012, а 04.09.2014 року ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області указане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 , з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було призначено до розгляду по суті (а.с.247).

11.01.2016 року вироком Тростянецького районного суду Сумської області у справі №588/1254/14-к ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні за частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28 частиною 2 статті 212 КК України, частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28 частина 4 статті 358 КК України, частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28 частини 1 статті 366 України визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів (а.с. 150-161).

23.08.2016 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 11.01.2016 року залишено без змін (а.с.161-164).

10.05.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 11 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 23.08.2016 року залишено без змін (а.с.165-169).

Цього ж дня, 10.05.2017 року, ОСОБА_1 та адвокатом Собиною П.М. був підписаний Акт приймання передачі виконаних робіт стосовно надання правової допомоги ОСОБА_1 відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.08.2011 року та угоди про надання правових послуг адвоката від 10.06.2014 року, за змістом якого виконавець адвокат Собина П.М. провів роботу із захисту інтересів клієнта ОСОБА_1 у кримінальній справі № 10800077 від 26.07.2010 та у кримінальному провадженні №0000002 від 21.11.2012 під час досудового розслідування, в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції до прийняття остаточного рішення. Загальна сума гонорару становить 380 000,00 грн. Клієнт прийняв виконану роботу в повному обсязі, претензій до наданих послуг не має (а.с.8 зворотній бік аркуша).

Із квитанцій без номерів, виданих адвокатом Собиною П.М., вбачається, що від ОСОБА_1 цим адвокатом отримано: 20.06.2013 року - 2000 грн; 24.09.2013 року - 9900 грн; 01.07.2014 року - 10000 грн; 24.01.2015 - 5000 грн; 17.02.2015 року - 10000 грн; 12.05.2016 року - 3000 грн; 28.07.2016 року - 13750 грн; 13.08.2016 року -11250 грн; 28.09.2017 року 300 000 грн, 25.05.2018 року - 15100 грн. Усі платежі вчинено на виконання угод від 05.08.2011 року та від 10.06.2014 року. Всього на загальну суму 380 000,00 грн (а.с. 9, зворотній бік),

Вказані суми, отримані від ОСОБА_1 , адвокатом Собиною П.М. було включено до книги обліку доходів (а.с. 13-21).

Також, у 2017 році адвокатом Собиною П.М. було задекларовано 346500,00 грн доходу та сплачено з нього 15500,00 грн податків (а.с. 77-79).

Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (стаття 4 цього Закону).

Положеннями статті 1 даного Закону визначено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 2 ст. 30 цього Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З аналізу даної правової норми можна прийти до висновку, що гонорар адвоката може визначатися або у фіксованому розмірі або ж у вигляді погодинної оплати.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Враховуючи приведені нормі матеріального та процесуального права, в їх сукупності з фактичними обставинами справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог є правильним, оскільки позивач, відповідно до приведених норм закону, має право на відшкодування суми, сплаченої ним у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

При цьому така шкода, за законом, відшкодовується в повному обсязі, розмір якої було доведено стороною позивача належними та достатніми доказами, що містяться в матеріалах справи: угодами про надання правничих послуг адвоката, актом приймання-передачі виконаних робіт, квитанціями, книгою обліку доходів, а також судовими рішеннями в кримінальному провадженні в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції.

Також, колегія судів зазначає, що позов було заявлено до належних відповідачів, оскільки органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди, а на органи прокуратури, за законом, покладено обов`язок, зокрема: підтримання державного обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Вказане також підтверджується позицією Верховного Суду у справі № 757/53996/17.

Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки на виконання умов договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 основну суму гонорару в розмірі 300 000,00 грн було сплачено 28.09.2017 року та 25.05.2018 року (сплачено 15100,00 грн) здійснено остаточний розрахунок з адвокатом Собиною П.М., і саме з цього часу у позивача виникло право на пред`явлення позову, тобто з часу повної оплати за надані послуги адвоката, а не з дня набрання виправдувальним вироком законної сили - 23.08.2016 року.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко