Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/737/21
провадження № 2/650/241/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2021 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого Сікора О.О.,
за участю секретаря Турчик Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Корабельний районний у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства,
25 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести відповідні зміни до актового запису № 600 від 11 серпня 2017 року, складеного Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, зазначивши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначивши прізвище дитини за прізвищем батька - « ОСОБА_3 », по батькові за власним іменем батька « ОСОБА_4 ».
Позов обґрунтований тим, що до укладення шлюбу із відповідачем ОСОБА_1 та менше ніж десять місяців після розірвання шлюбу із ОСОБА_5 , під час проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю, що почалося із ІНФОРМАЦІЯ_3 , у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дитина ОСОБА_1 , батьківство щодо якої відповідач заперечує.
Незважаючи на те, що відповідач на теперішній час заперечує своє батьківство, відповідний факт вбачається із таких обставин: відповідач спільно з нею подавав позов про визнання за ним батьківства, який за непідсудністю було повернуто позивачам; відповідач подавав заяву про визнання за ним батьківства; сторони перебували у шлюбі з 24 лютого 2018 року під час якого він опікувався дитиною як своєю рідною; вони з відповідачем проживали разом однією сім`єю до укладення шлюбу та під час народження дитини; батьківство колишнього чоловіка спростовано.
Зважаючи на можливість доведення факту батьківства сукупністю доказів отриманих у становлений законом спосіб вважає надані докази достатніми для задоволення позову.
На судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, додатково пояснивши, що у неї немає жодного сумніву щодо батьківства відповідача та він певний час не заперечував походження дитини, однак приблизно після того як у нього почалися проблеми та щодо нього було ухвалено вирок про позбавлення волі, а також після виявлення нею наміру стягнути аліменти він почав заперечувати своє батьківство. На теперішній час його місцезнаходження невідоме, чи відбуває він покарання вона не знає. Вважає, що за вказаних обставин проведення судово-медичної молекулярної генетичної експертизи є недоцільним з огляду на неможливість встановлення місцезнаходження відповідача та згодна на ухвалення заочного рішення.
Відповідач на судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому порядку, про причини суд не повідомив, з огляду на що, за наявної згоди позивачки щодо ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести розгляд у заочному порядку та ухвалити рішення на підставі наявних доказів.
Заслухавши пояснення позивачки, викладені нею у позові доводи, дослідивши письмові докази, а також допитавши свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Відповідно до положень пунктів 4-9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дитина ОСОБА_1 , що вбачається з актового запису № 600 від 11 серпня 2017 року зробленого Корабельним районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 11 червня 2021 року), відповідно до якого матір`ю дитини зазначена позивачка ОСОБА_1 , а відомості про батька зазначені зі слів матері у відповідності до частини першої статті 135 СК України, а саме, прізвище ОСОБА_3 , по батькові ОСОБА_4 . Це також вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із заявленням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 24 червня 2021 року.
Також, зі змісту вказаного рішення встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2015 року по 24 грудня 2016 року, згідно з актовим записом про розірвання шлюбу № 27, зробленим 24 грудня 2016 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.
З ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 29 листопада 2017 року щодо виправлення описки, встановлено, що ОСОБА_2 разом з позивачкою ОСОБА_1 зверталися до суду із позовом про визнання за першим батьківства, який при цьому був повернутий судом у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2019 року, яке було скасовано постановою Херсонського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року, вбачається, що при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 щодо визнання батьком дитини ОСОБА_2 , останній подавав заяву від 26 лютого 2018 року про визнання того факту, що він є батьком дитини, що в подальшому заперечив.
Відповідно до актового запису № 173 від 24 лютого 2018 року зробленого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 24 лютого 2018 року по теперішній час перебувають в зареєстрованому шлюбі. Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 липня 2021 року 650/740/21, яким вказаний шлюб розірвано на час розгляду справи не набрало законної сили.
Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї згідно рішення № 01-04/195 від 03 серпня 2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 проживали ОСОБА_1 із чоловіком ОСОБА_2 та із малолітньою дитиною ОСОБА_6 , 2017 року народження. ОСОБА_1 здійснювала догляд за дитиною до з-х річного віку, чоловік перебував на обліку в Великоолександрівському центрі зайнятості, але намагався і самостійно знайти роботу в м. Херсоні. На той час ішов судовий процес щодо визнання батьківства.
Відповідно до рішення та розпорядження про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (в подальшому ОСОБА_1 ) як сім`я отримували державну соціальну допомогу.
Допитаний на судовому засіданні як свідок батько позивачки ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_2 завжди визнавав своє батьківство по відношенню до дитини, а остання в свою чергу дуже схожа на батька ззовні та своєю поведінкою. ОСОБА_2 жив разом з ОСОБА_1 та дитиною в смт. Комишани до 2018 року, а потім зник. Коли його донька подала на відповідача на аліменти, він перестав визнавати своє батьківство. Відповідач дуже радів народженню дитини та гучно це святкував. У нього немає сумнівів щодо батьківства відповідача.
Допитана на судовому засідання як свідок мати позивачки ОСОБА_9 суду пояснила, що відповідач як до народження дитини так і після народження заявляв про своє батьківство та дуже хотів цю дитину. Він був в дуже хороших відносинах із ними. Відповідач проживав разом із свою сім`єю до 2018 року в смт. Комишани. Відповідач дуже хотів визнати офіційно своє батьківство щодо дитини, у зв`язку з чим звертався із позовом про визнання батьківства та подавав окрему заяву про визнання батьківства в іншій справі. Дитина ззовні та за поведінкою дуже схожа на батька та у неї немає сумнівів щодо батьківства відповідача.
Таким чином, встановлені судом обставини суд визнає достатніми для визнання факту батьківства відповідача по відношенню до дитини, а отже для задоволення позову.
Із досліджених доказів вбачається, що під час народження дитини сторони проживали разом однією сім`єю, а в подальшому уклали шлюб, отримували соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я, відповідач піклувався дитиною, неодноразово визнавав своє батьківство та намагався офіційно визнати себе батьком дитини, батьківство колишнього чоловіка позивачки спростовано, відомості про батьківство дитини внесені до актового запису про народження зі слів матері.
Суд також враховує психологічне значення для дитини рішення суду про визнання батьківства, оскільки завдяки цьому рішенню дитина одержує можливість реалізувати своє природне право знати свого батька. Завдяки йому утверджується природний обов`язок батька турбуватися про своїх нащадків.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 209, 259, 263 265, 274 - 279 ЦПК України та вищенаведеними положеннями законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Корабельний районний у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Внести відповідні зміни до актового запису № 600 від 11 серпня 2017 року, складеного Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, зазначивши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначивши прізвище дитини за прізвищем батька - « ОСОБА_3 », по батькові за власним іменем батька « ОСОБА_4 ».
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області.
Повний текст рішення складено 28 липня 2021 року.
Суддя: О.О. Сікора