Справа № 463/5225/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/1583/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд в складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2 , представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4 , апелянта

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Бірака Євгенія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення змін в запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, остаточно уточненим заявою від 04.01.2017 року (а.с.70-73 т.1), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Бірака Є.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33195841 від 27.12.2016 року, та внести зміни в запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101 будинок житловою площею 51,2 кв.м. адреса АДРЕСА_1 , замінивши в пункті «Об`єкт нерухомого майна» слово «будинок» на словосполучення «приміщення 1-2 (коридор) 5,0 кв.м., 1-3 (кухня) 6,8 кв.м., 1-5 (кімната) 17,4 кв.м., 1-6 (кімната) 15,4 кв.м., 1-(коридор) 8,5 кв.м., 1-4 (сходова клітка) 1,8 кв.м., підвальні службові приміщення 19,2 кв.м. та 11,8 кв.м., об`єкт житлової нерухомості: Так», в пункті «площа» словосполучення «житлова площа (кв.м.) 51.2» замінити на словосполучення «загальна площа (кв.м.) 85.9, житлова площа (кв.м.) 32.8».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є власником приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , яке вона набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року, укладеного між нею та ОСОБА_7 , якому це приміщення належало на праві власності на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року, залишеного без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Зазначає, що державним реєстратором Біраком Є.В., за зверненням ОСОБА_3 , 27.12.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33195841, про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 4/5 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, загальною площею 104,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), а підставою виникнення права власності вказано рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року.

Вказане рішення державного реєстратора позивач вважає незаконним, оскільки за рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року (справа №2-1066/2004), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.09.2004 року та ухвалою Верховного Суду України від 13.09.2005 року, визнано недійсним договір дарування 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 від 02.06.1993 року, посвідчений Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , та, одночасно, визнано дійсним договір дарування від 02.06.1993 року приміщень: коридор пл. 5,0 кв.м. позначений літ. 1-2; кухня пл. 6,8 кв.м., позначена літ. 1-3; кімната пл. 17,4 кв.м., позначена літ. 1-5; кімната пл. 15,4 кв.м., позначена літ. 1-6; коридор пл. 8,5 кв.м.; сходова клітка пл. 1,8 кв.м., позначена літ. 1-4; , підвальні службові приміщення пл. 19,2 кв.м. та 11,8 кв.м., що становлять 4/5 частин будинку АДРЕСА_1 , який фактично був укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , а приміщення, які становили 1/5 частину цього будинку, а саме: кімната пл. 18,4 кв.м., позначена літ. 1-1, та сараї «Б», «В», «Г», ухвалено вважати власністю ОСОБА_8 , відтак, внаслідок набрання цим рішенням суду законної сили, відбувся виділ в натурі зі складу будинку частки розміром 4/5, яка складається із згаданих вище приміщень, подарованих ОСОБА_3 , а також виділ її (позивача) приміщення кімнати пл. 18,4 кв.м., позначеної літ. 1-1, та сараїв «Б», «В», «Г», які становлять 1/5 частину будинку.

Звертає увагу, що вказану обставину (виділ в натурі із складу будинку АДРЕСА_1 частки 4/5 внаслідок укладення договору дарування від 02.06.1993 року та відсутність режиму спільної часткової власності ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ) суд вважав встановленою і такою, що не потребує доказування, вже при розгляді справи №2-569/2006 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про визнання недійсним договору міни, переведення прав та обов`язків покупця за договором, та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання права власності на кімнату 1-1 площею 18,4 кв.м., усунення перешкод в користуванні нею та вселення, в якій ухвалено рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.10.2006 року та ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12.11.2007 року, як суду касаційної інстанції.

Крім того, зазначає, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2013 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про припинення права власності, з тієї підстави, що сторони не є співвласниками майна на праві спільної часткової власності, і те ж саме встановлено й ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.08.2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про виправлення описки в рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року, шляхом зазначення в такому про визнання за ОСОБА_7 права власності на 1/5 частку будинку.

Позивач вважає, що вказана обставина (відсутність спільної часткової власності в будинку) не підлягає доказуванню в даній справі, оскільки встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили, в інших справах, однак, державний реєстратор Бірак Є.В., приймаючи рішення про державну реєстрацію від 27.12.2016 року на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року, неправильно його розтлумачив та дійшов помилкового висновку про те, що таким рішенням визнано дійсним договір дарування 4/5 частин будинку, в той час, як вказаним рішенням суду, власне, визнано недійсним договір дарування 4/5 частин будинку, а дійсним визнано договір дарування конкретних приміщень.

Наголошує, що її право власності на приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 належним чином зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з присвоєнням окремого унікального реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності від 25.12.2014 року (індексний номер витягу 31676562), а тому оскаржуваним рішенням державного реєстратора, а також наявністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкритого розділу на об`єкт нерухомого майна, що не має власника, за реєстраційним номером 101 будинок житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , порушуються її (позивача) права, як власника окремого об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) приміщення кімнати 1-1 пл. 18,4 кв.м., так як вказана кімната включена до складу відразу двох інших об`єктів нерухомого майна, в тому числі майна, право власності на яке зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 , а саме: житлового будинку загальною площею 104,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), та будинку житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1101).

Позивач вважає, що поновлення її порушеного права можливе шляхом скасування рішення державного реєстратора та внесення відповідних змін у запис в Державному реєстрі речових прав.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Бірака Є.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33195841 від 27.12.2016 року.

Внесено зміни в запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101 будинок житловою площею 51,2 кв.м. адреса АДРЕСА_1 , замінивши в пункті «Об`єкт нерухомого майна» слово «будинок» на словосполучення «приміщення 1-2 (коридор) 5,0 кв.м., 1-3 (кухня) 6,8 кв.м., 1-5 (кімната) 17,4 кв.м., 1-6 (кімната) 15,4 кв.м., 1-(коридор) 8,5 кв.м., 1-4 (сходова клітка) 1,8 кв.м., підвальні службові приміщення 19,2 кв.м. та 11,8 кв.м., об`єкт житлової нерухомості: «Так», в пункті «площа» словосполучення «житлова площа (кв.м.) 51.2» замінено на словосполучення «загальна площа (кв.м.) 85.9, житлова площа (кв.м.) 32.8».

Стягнуто з державного реєстратора Бірака Є.В. на користь ОСОБА_1 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_6 , просив його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що, встановлюючи той факт, що сторони у справі не є співвласниками спільної часткової власності, суд не взяв до уваги, що право власності, розпорядження, володіння, тощо не може бути порушене ОСОБА_3 внаслідок реєстрації свого права спільної часткової власності, оскільки ані рішенням державного реєстратора Бірака Є.В., ані будь-яким іншим документом, що містяться у справі, не встановлюється право спільної часткової власності для позивача, таке право встановлюється лише для ОСОБА_3 , в яке не входить будь-яке право на кімнату 1-1 площею 18,4 кв.м., що належить позивачу з 25.12.2014 року, тобто державним реєстратором Біраком Є.В. зареєстровано право спільної часткової власності лише на майно, яке належить відповідачу, а тому не порушує прав позивача на її зареєстроване майно, що підтверджується тією обставиною, що у переліку приміщень, які включено державним реєстратором до зареєстрованої за ОСОБА_3 4/5 частки, належне позивачу приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. відсутнє.

Звертає увагу, що ОСОБА_3 не скористався своїм правом на виділення належної йому частки із майна, що було і є у спільній частковій власності, такий виділ ним не був проведений і, відповідно, для співвласника майна, який не виділив свою частку, право часткової власності не припиняється.

Наголошує, що жодним рішенням суду, яке є в матеріалах справи, не встановлено припинення права спільної часткової власності для обох співвласників будинку: ні для ОСОБА_7 , ні для ОСОБА_3 .

На переконання апелянта, якщо чітко слідувати резолютивній частині рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року, то право спільної часткової власності ОСОБА_3 в спірному будинку рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року не припинене, оскільки рішенням визнано дійсним договір дарування від 02.06.1993 року приміщень, що становлять 4/5 частини будинку, і лише відносно іншого співвласника будинку ОСОБА_8 у рішенні вказано, що приміщення, які становили 1/5 частину будинку, а саме кімнату 1-1 площею 18,4 кв.м., вважати власністю ОСОБА_8 .

Крім того, апелянт просить врахувати, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року не припинено зареєстроване на той час право спільної часткової власності ані ОСОБА_3 , ані ОСОБА_8 , від якого, в подальшому, право власності на приміщення кімнати 18,4 кв.м. перейшло до ОСОБА_7 .

Апелянт зазначає, що не припинення зареєстрованого права спільної часткової власності ОСОБА_7 на 1/5 частку у будинку та визнання за ним права власності на кімнату 1-1 площею 18,4 кв.м. рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року і призвело до того, що 18.07.2013 року у ОСОБА_7 виникло два зареєстрованих права власності на кімнату 1-1 площею 18,4 кв.м. право часткової власності на 1/5 частку в будинку АДРЕСА_2 .

Апелянт наголошує, що без виділення самостійно ОСОБА_3 своєї частки в натурі право спільної часткової власності у нього не припинилось, незалежно від дій, які були вчинені або мали бути вчинені іншим співвласником будинку ОСОБА_7 , і вважає, що ОСОБА_7 виділив свою частку, то мав би належним чином зареєструвати і припинити своє право часткової власності, однак, для іншого співвласника таке право автоматично не припиняється.

Апелянт зазначає, що рішення державного реєстратора Бірака Є.В. та реєстрація права спільної часткової власності ОСОБА_3 на 4/5 частки в будинку АДРЕСА_1 з визначеними приміщеннями за реєстраційним номером 101, до складу яких не входить кімната 1-1 площею 18,4 кв.м., є законним і жодним чином не порушує права позивача.

Апелянт вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам у справі і не дослідив належним чином матеріали реєстраційних справ, в яких відсутнє оспорюване позивачем рішення державного реєстратора Бірака Є.В. від 27.12.2016 року, а тому без дослідження цього рішення, всі висновки суду щодо його незаконності, є неправильними.

Апелянт наголошує, що суд, скасувавши рішення державного реєстратора Бірака Є.В. про реєстрацію права спільної часткової власності за реєстраційним номером 101 і внісши зміни в об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 101 без зазначення суб`єкта права та форми власності на майно, лише шляхом заміни слів в описі об`єкта нерухомого майна на словосполучення, у незаконний спосіб позбавив права власності ОСОБА_3 на належне йому майно.

Апелянт вважає, що у тій ситуації, яка склалась, реєстратор ОСОБА_9 виконав реєстраційні дії в точній відповідності до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, і він не міг вчиняти по іншому, не маючи документу та/або рішення суду про припинення спільної часткової власності ОСОБА_3 .

Апелянт не погоджується й з висновками суду щодо підстав для визнання оспорюваного рішення державного реєстратора неправомірним.

Рішення суду також оскаржила ОСОБА_5 , яка не брала участі у справі, але вважала, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права та інтереси, однак, ухвалою Львівського апеляційного суду від 15.07.2021 року апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року закрите.

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Львівської області від 04.05.2018 року для розгляду даної цивільної справи №463/5225/16-ц (провадження №22-ц/783/1388/18) визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача Ванівського О.В., суддів: Цяцяка Р.П., Шандри М.М., яка 23.08.2018 року була замінена на суддю Шеремету Н.О.

Відповідно до указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04.10.2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

19.10.2018 року вказана цивільна справа (провадження №22-ц/811/1583/18) одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 19.10.2018 року, для розгляду даної справи визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

Ухвалою колегії суддів у названому складі справу призначено до розгляду в Львівському апеляційному суді.

Стороною апелянтів суддям неодноразово заявлявся відвід, однак, такий визнавався необґрунтованим.

Так, зокрема, ухвалою суду від 29.12.2020 року у задоволенні заявленого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відводу судді Копняк С.М. відмовлено.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року визнано необґрунтованим відвід, заявлений суддям Бойко С.М., Копняк С.М. та ОСОБА_10 апелянтом ОСОБА_5 , у задоволенні якого було відмовлено також ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Приколоти Т.І.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року у задоволенні заявленого ОСОБА_5 відводу суддям Бойко С.М., Копняк С.М. та Ніткевичу А.В. відмовлено.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року повторну заяву ОСОБА_5 про відвід суддів Бойко С.М., Копняк С.М. та Ніткевича А.В. залишено без розгляду

У додаткових письмових поясненнях сторона відповідача ОСОБА_3 доводила апеляційному суду свою позицію про те, що кімната під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. є невід`ємною складовою частиною будинку і не могла бути самостійним об`єктом нерухомого майна, оскільки ця кімната є прохідною, лише через яку можна потрапити в належне ОСОБА_3 приміщення кімнати під літ. 1-6 площею 15,4 кв.м., окрім того, в будинку не існує для цієї кімнати окремого автономного опалення та постачання електричної енергії, кімната площею 18,4 кв.м., яка складає 1/5 частину будинку, не може бути технічно виділена в натурі, що підтверджується висновком судово-будівельно-технічної експертизи №1917 від 29.12.2012 року, проведеної у справі №2-1312/457/12, а тому реального поділу будинку між співвласниками проведено не було і цій кімнаті не було присвоєно окремої поштової адреси, як самостійному об`єкту нерухомого майна, і не могло бути присвоєно, оскільки така кімната є невід`ємною складовою частиною будинку.

У зв`язку з цим, сторона відповідача ОСОБА_3 подавала до апеляційного суду клопотання про призначення у даній справі судово- будівельно-технічної експертизи, однак, у задоволенні такого клопотання було відмовлено.

ОСОБА_3 звертає увагу на той факт, що право власності на кімнату літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. було зареєстровано не як на житловий будинок, виділений з іншого житлового будинку, а як на кімнату такого будинку, що, за позицією сторони відповідача ОСОБА_3 , вказує на те, що такого об`єкта права власності, як спірна кімната, в правовому розумінні не існувало і не існує, оскільки реального поділу будинку, необхідного для створення двох самостійних об`єктів нерухомого майна, проведено не було і не може бути проведено у зв`язку з технічною неможливістю виділення 1/5 частини будинку, яку складає кімната літ. 1-1 площею 18,4 кв.м.

Просить врахувати, що ні в одній справі, на судові рішення в яких посилається суд першої інстанції, не було проведено реального поділу будинку, а без жодних правових підстав трансформовано продану ОСОБА_8 . ОСОБА_7 1/5 частку в будинку в особисту приватну власність ОСОБА_11 на прохідну кімнату цього будинку літ. 1-1 площею 18,4 кв.м., що є судовою помилкою, яка не може бути покладена в основу рішення суду в даній справі, оскільки це призведе ще до однієї судової помилки.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної та реєстраційних справ, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що первинним власником будинку АДРЕСА_1 ) був ОСОБА_8 , який є батьком відповідача ОСОБА_3 .

Право власності ОСОБА_8 на будинок було зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 16.08.1983 року, виданим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі нотаріально посвідченого 06.03.1959 року договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.09.1982 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області (а.с.7, 22, 23, 31, 52 інвентаризаційної справи).

02.06.1993 року між ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір дарування (а.с.93-94 т.2, а.с.41-42 інвентаризаційної справи), згідно з яким ОСОБА_8 подарував відповідачу ОСОБА_3 4/5 частини вказаного житлового будинку.

У цьому договорі зазначено, що договір посвідчено з метою обміну частини будинку на квартиру АДРЕСА_3 , в якій на момент укладення договору дарування проживав відповідач ОСОБА_3 .

В подальшому, розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №578 від 29.06.1998 року «Про переобладнання господарської будівлі під житло по АДРЕСА_1 » (а.с.54 інвентаризаційної справи) затверджено висновок міжвідомчої комісії від 12.11.1997 року про технічну можливість використовувати після реконструкції будівлю розміром 5,00м х 9,60м під житло, яка складається з коридору пл. 2,60 кв.м., комори пл. 2,20 кв.м., переобладнаної під туалет, кухні пл. 7,60 кв.м., де встановлено ванну, та житлової кімнати пл. 9,60 кв.м.; дозволено ОСОБА_8 використовувати будівлю розміром 5,00м х 9,60м, після проведеної реконструкції, під житло по АДРЕСА_1 , та зобов`язано ОСОБА_8 зареєструвати будинок в районній податковій адміністрації і через Львівське БТІ внести зміни в технічну документацію.

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1110 від 06.11.1998 року присвоєно будівлі, яка складається з кімнати пл. 9,60 кв.м., кухні 7,60 кв.м., туалету 2,20 кв.м., коридору 2,60 кв.м., будинковий номер АДРЕСА_1 (а.с.58 інвентаризаційної справи).

На підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1582 від 29.11.2001 року, ОСОБА_8 видано 29.11.2001 року свідоцтва про право приватної власності на 1/5 ідеальну частину будинку АДРЕСА_4 (а.с.125 т.1, а.с.65, 66, 85 інвентаризаційної справи).

28.07.2003 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки здійснено державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на будинок по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 2027410), який складається з трьох житлових кімнат і кухні, житловою площею 51,2 кв.м., за ОСОБА_8 на 1/5 частину будинку, а ОСОБА_3 на 4/5 частин будинку (а.с.126 т.1, а.с.73 інвентаризаційної справи).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року (а.с.76-78 т.1, а.с.77-82 інвентаризаційної справи) у справі №2-1066/2004р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , Личаківської районної адміністрації, ОСОБА_12 , приватного нотаріуса Пелех О.З. про визнання недійсними розпоряджень районної адміністрації, договору купівлі-продажу житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування частини будинку, визнання угоди дійсною і визнання права власності на приміщення будинку, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.09.2004 року та ухвалою Верховного Суду України від 13.09.2005 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсними розпоряджень Личаківської районної адміністрації №578 від 27.06.1998 року «Про переобладнання господарської будівлі під житло по АДРЕСА_1 », №1110 від 06.11.1998 року «Про присвоєння номеру житловому будинку по АДРЕСА_1 », №1582 від 29.11.2001 року «Про переоформлення свідоцтва про право власності на 1/5 ідеальну частину будинку по АДРЕСА_1 » та визнання недійсним свідоцтва про право власності на цей будинок, яке видане 29.11.2001 року, та визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладеного 30.07.2003 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , який посвідчений приватним нотаріусом Пелех О.З., відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Однак, з матеріалів інвентаризаційної справи (а.с.114) встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №357 від 15.04.2005 року скасовано наведені вище розпорядження Личаківської районної адміністрації, які стосуються переобладнання господарської будівлі сараю в житловий будинок з присвоєнням йому окремого номера АДРЕСА_1 , а саме: №578 від 27.06.1998 року «Про переобладнання господарської будівлі під житло на АДРЕСА_1 », №1110 від 06.11.1998 року «Про присвоєння будинкового номера житловому будинку на АДРЕСА_1 », №1354 від 11.10.2001 року «Про затвердження висновку ЛОДКБТІ та ЕО №1/2699 від 29.02.2001 року «Про визначення ідеальних долей між співвласниками будинку АДРЕСА_1 », та зобов`язано Личаківську районну адміністрацію подати до суду позовну заяву про скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 .

Разом з тим, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.03.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.10.2010 року (а.с.122-124 т.1), у задоволенні позову Личаківської районної адміністрації до ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв про право власності № НОМЕР_1 і №ЛЖ0484 від 29.11.2001 року відмовлено.

Названим вище рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_5 від 02.06.1993 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , посвідчений в Четвертій Львівській державній нотаріальній конторі.

Визнано дійсним договір дарування від 02.06.1993 року приміщень 1-2 (коридор) пл. 5,0 кв.м., 1-3 (кухня) пл. 6,8 кв.м., 1-5 (кімната) пл. 17,4 кв.м., 1-6 (кімната) пл. 15,4 кв.м., 1-(коридор) пл. 8,5 кв.м., 1-4 (сходова клітка) пл. 1,8 кв.м., підвальні службові житлові приміщення пл. 19,2 кв.м., 11,8 кв.м., що становлять 4/5 частини будинку АДРЕСА_5 , який фактично був укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

Приміщення, які становлять 1/5 частину цього будинку, а саме: 1-1 (кімната) пл. 18,4 кв.м., сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», суд ухвалив вважати власністю ОСОБА_8 .

В подальшому, 28.02.2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено договір міни частини будинку на майно, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. (а.с. 5 т.1, а.с. 110 інвентаризаційної справи), згідно з яким ОСОБА_8 1/5 частину будинку обміняв на належне ОСОБА_7 майно набір м`яких меблів «Хіларі».

На підставі цього договору міни, 06.04.2005 року за ОСОБА_7 зареєстроване право приватної спільної часткової власності на 1/5 частину будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6 т.1, а.с.111 інвентаризаційної справи).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року (а.с.7-9, 79-81 т.1, а.с.170-174 інвентаризаційної справи), яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.10.2006 року (а.с.10-11, 82-83 т.1) та ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12.11.2007 року, як суду касаційної інстанції (а.с. 12-13, 84-85 т.1), у справі №2-569/2006р. позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано удаваним договір міни приміщення під літ 1-1 пл. 18,4 кв.м. по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. Визнано вказану угоду договором купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_7 купив приміщення кімнати пл. 18,4 кв.м. під літ. 1-1 в будинку АДРЕСА_1 за ціною 7400 грн.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю, зокрема, відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні його вимоги про переведення на нього прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним у вигляді удаваного договору міни від 28.02.2005 року, з тих підстав, що предметом продажу була належна на праві приватної власності продавцю ОСОБА_8 кімната пл. 18,4 кв.м., а не частка у спільній частковій власності.

Зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на приміщення кімнати під літ. 1-1 пл. 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

На підставі цього рішення суду, 18.07.2013 року за ОСОБА_7 зареєстровано право приватної власності (розмір частки 1) на приміщення кімнати 1-1, як об`єкт житлової нерухомості, пл. 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 (а.с.14 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2013 року (а.с.89-90 т.1) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про припинення права власності останнього на 1/5 частку у будинковолодінні АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати 18,4 кв.м., з тієї підстави, що сторони не є співвласниками майна на праві спільної часткової власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу приміщення кімнати від 25.12.2014 року (а.с.3, 74 т.1), укладеного між ОСОБА_7 , від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_15 , та позивачем ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Осадчук І.М., позивач ОСОБА_1 купила приміщення кімнати під літ. 1-1, об`єкт житлової нерухомості, в будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 18,4 кв.м., право приватної власності на яке (розмір частки 1) зареєстроване 25.12.2014 року, реєстраційний номер об`єкта 01 (а.с.4, 75 т.1).

Вказане вище рішення державного реєстратора Живка М.О. від 18.07.2013 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , як на самостійний об`єкт нерухомого майна, а також договір купівлі-продажу приміщення цієї кімнати від 25.12.2014 року, укладений між ОСОБА_7 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, та державна реєстрація права власності на приміщення цієї кімнати за ОСОБА_1 , здійснена на підставі цього договору, оспорювались ОСОБА_3 у судовому порядку, однак, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №4069912 від 18.07.2013 року державного реєстратора реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живка М.О. про реєстрацію приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення вказаної кімнати від 25.12.2014 року, скасування державної реєстрації права власності на приміщення цієї кімнати за ОСОБА_16 , відновлення дійсного правового статусу цієї кімнати та визнання її складовою частиною будинку, зобов`язання відновити будинок до попереднього стану відмовлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2018 року (а.с.19-28 т.3), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14.11.2019 року (а.с.29-34 т.3) та постановою Верховного Суду від 07.12.2020 року (а.с.263-272 т.3) у справі №463/2936/15-ц.

Отже, названими вище судовими рішеннями в інших цивільних справах, які набрали законної сили, встановлено й підтверджено законність набуття права власності на приміщення кімнати 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , спочатку, ОСОБА_8 в результаті укладеного з відповідачем ОСОБА_3 договору дарування від 02.06.1993 року, що підтверджено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року, яке набрало законної сили, а після відчуження ОСОБА_8 цього приміщення кімнати ОСОБА_7 , законність набуття права власності на це приміщення кімнати ОСОБА_7 , що підтверджено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року, яке набрало законної сили, та позивачем ОСОБА_1 в результаті купівлі цього приміщення кімнати в ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року, та здійснення, відповідно, державної реєстрації права власності за позивачем на це приміщення кімнати, як на самостійний об`єкт нерухомого майна, а не як на частку (1/5) в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2018 року, яке набрало законної сили, а тому доводи апелянта про те, що кімната 1-1 площею 18,4 кв.м. є складовою частиною будинку, є безпідставними.

Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 07.12.2020 року в справі №463/2936/15-ц визнав правильним встановлення факту правомірності виділення в якості об`єкта права власності приміщення кімнати 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 на підставі судових рішень, які набрали законної сили.

У зв`язку з наведеним, не мають правового значення для вирішення даної справи доводи апелянта про те, що реального поділу будинку не було проведено і приміщення кімнати 1-1 площею 18,4 кв.м. технічно не можна виділити в окремий об`єкт нерухомого майна, оскільки законність державної реєстрації права власності на приміщення кімнати 1-1 площею 18,4 кв.м., як на окремий об`єкт нерухомого майна, підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, а, отже, за наявності реєстраційного запису про право власності на приміщення цієї кімнати, як на окремий об`єкт нерухомого майна, правильним є висновок суду першої інстанції про необхідність скасування рішення державного реєстратора Бірака Є.В. від 27.12.2016 року та внесення відповідних змін у запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності відповідача ОСОБА_3 на конкретні приміщення, як про це зазначено в рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року, оскільки в оспорюваному реєстраційному записі про право власності ОСОБА_3 на 4/5 частини будинку до загальної та житлової площі будинку включено площу (18,4 кв.м.) належного позивачу ОСОБА_16 на праві приватної власності приміщення кімнати під літ. 1-1, що, на переконання колегії суддів, свідчить про порушення прав позивача таким записом, й, окрім того, не може залишатись чинним запис про державну реєстрацію права власності на одну (4/5) частку в будинку за відсутності запису про державну реєстрацію права власності на іншу (1/5) частку в будинку.

У зв`язку з цим, безпідставними є доводи сторони апелянта про відсутність рішення про припинення спільної часткової власності на будинок, оскільки факт правомірності виділення в якості самостійного об`єкта права власності приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 , що становить 1/5 частину будинку, та, відповідно, факт правомірності виділення в якості самостійного об`єкта права власності приміщень, які становлять 4/5 частини цього будинку, та факт відсутності спільної часткової власності на будинок в результаті такого виділу встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Також необхідно зазначити, що правильність висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду й відповідач ОСОБА_9 , який рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржував.

Таким чином, підсумовуючи все вище наведене, правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, немає, оскільки суд повно та правильно встановив усі обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали на підтвердження своїх вимог та заперечень, застосувавши норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 липня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.