ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 березня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6872/20

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/361/21

Суддя Чернігівського апеляційного суду Бечко Є.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного м.Чернігова від 04 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про скасування рішення та державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням речових прав,

треті особи - Комунальне підприємство «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Укрспецтехніка»,

в с т а н о в и в :

Рішенням Деснянського районного м.Чернігова від 04 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській обл. про скасування рішення та державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням речових прав відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 14 січня 2021 року, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху у зв`язку з несплатою судового збору. Надано для усунення зазначених вище недоліків строк протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою судді Чернігівського апеляційного суду від 26 лютого 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк на виконання ухвали Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що копія вказаної ухвали двічі направлялася у встановленому законом порядку на адресу ОСОБА_1 зазначену в апеляційній скарзі, однак рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» разом з копією ухвали повернулися до суду апеляційної інстанції без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що помічник судді телефонувала на вказаний в матеріалах справи номер ОСОБА_1 , однак на телефонний дзвінок відповідала особа, яка спочатку погодилася, що він є ОСОБА_1 , проте в подальшому повідомила, що він є сусідом ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 на даний час знаходиться в лікарні, про що було складено телефонограму.

Тобто, Чернігівським апеляційним судом було вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про залишення апеляційної скарги без руху. Однак, до цього часу недоліки не усунуті, будь-які клопотання від апелянта не надходили.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Матеріали справи свідчать про те, що з часу подання апеляційної скарги, в якій зазначено останнє відоме суду місце проживання апелянта, ОСОБА_1 з заявою про зміну місця проживання до апеляційного суду не звертався.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Принцип юридичної визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права, зобов`язує скаржника самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку скаржника свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Вказане відповідає правовому висновку висловленому в постанові Верховного Суду від 06 вересня 2018 року у справі N 552/2378/17.

Згідно із правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Відповідно до положення статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Оскільки ОСОБА_1 не отримує направлені йому судом поштові відправлення (копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху) та за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, а саме з 14 січня 2021 року не вчиняє будь-яких дій, що свідчили б про зацікавленість у розгляді поданої апеляційної скарги, це дає підстави вважати, що особа, яка подала апеляційну скаргу, в порушення приписів частини 1 статті 44 ЦПК України зловживає своїми процесуальними правами, та з огляду на те, що він не виконує вимоги ухвали суду, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного м.Чернігова від 04 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про скасування рішення та державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням речових прав, визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги направити всім учасникам справи, апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Є.М.Бечко