Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1334/20 Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 31 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Галацевич О.М.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Лісової Т.С.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Пасічного Т.З.,

у цивільній справі №935/1334/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковська Зоя Іванівна про визнання недійсним договорів дарування, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсними договори дарування нерухомого майна.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2021 року по цивільній справі №935/1334/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковська Зоя Іванівна про визнання недійсним договорів дарування призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, виконання якої доручено експертам Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 (Бердичівське шосе, 3, с. Зарічани, Житомирський р-н, Житомирська обл.).

Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків та за дачу завідомо неправдивого висновку, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.

На вирішення експертизи поставлено наступні запитання:

-Чи страждав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , психічним захворюванням чи розладом психіки, яке могло вплинути на здатність усвідомлювати та керувати своїми діями на момент вчинення договору дарування земельної ділянки від 10.06.2016р. №1024, договору дарування земельної ділянки від 10.06.2016р. № 1023, договору дарування житлового будинку від 10.06.2016р. №1022, посвідчених приватним нотаріусом Коростишівського міського нотаріального округу Мошковською З.І.?

-Чи розумів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , значення своїх дій та чим міг керувати ними на момент вчинення договору дарування земельної ділянки від 10.06.2016р. № 1024, договору дарування земельної ділянки від 10.06.2016р. № 1023, договору дарування житлового будинку від 10.06.2016р. №1022, посвідчених приватним нотаріусом Коростишівського міського нотаріального округу Мошковською З.І.?

-Чи підтвердженою є абсолютна неспроможність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент вчинення договору дарування земельної ділянки від 10.06.2016р. № 1024, договору дарування земельної ділянки від 10.06.2016р. №1023, договору дарування житлового будинку від 10.06.2016р. №1022, посвідчених приватним нотаріусом Коростишівського міського нотаріального округу Мошковською З.І.?

Експертній установі направлено матеріали цивільної справи №935/1334/20 для проведення експертизи.

Обов`язок оплати проведення експертизи покладено на позивача.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

У поданій через представника ОСОБА_4 апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду, на думку апелянта, є помилковими, оскільки для проведення експертизи експертна установа не була обрана сторонами за взаємною згодою, в порушення положень ст.103 ЦПК України строк для досягнення такої згоди між сторонами судом не встановлювався. Апелянт вважає, що судом залишено поза увагою його заперечення щодо доручення проведення посмертної судово-психіатричної експертизи експертам Житомирської обласної психіатричної лікарні, оскільки позивач упродовж тривалого часу працював на керівних посадах в органах внутрішніх справ Житомирської області та мав службові стосунки з працівниками вказаного закладу охорони здоров`я. Також, на думку апелянта, судом залишено поза увагою його клопотання про доручення проведення посмертної судово-психіатричної експертизи Київському міському центру судово-психіатричної експертизи. Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.104 та п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України, суд в своїй ухвалі від 12.01.2021 щодо призначення посмертної судово-психіатричної експертизи як підставу зазначив лише клопотання прдставників позивача, не зазначаючи змісту їх клопотання, та не мотивуючи при цьому, в чому саме проявлється незадовільний стан здоров`я ОСОБА_3 , та які психічні розлади він мав на час укладання договорів дарування своїй дружині нерухомого майна в 2016 році. Вважає, що судове рішення про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи є передчасним, оскільки як позивачем, так і відповідачем по справі були заявлнені клопотання про допит ряду свідків, які можуть надати показання щодо психічного стану здоров`я ОСОБА_3 упродовж 2010-2016 років. Вказані показання свідків також мають істотне значення для проведення посмертної судово-психіатричної еспертизи.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з характеру спірних правовідносин а такж, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, потрібні спеціальні знання.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виконають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до статей 42, 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто, серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України, Законом України "Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах", з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Відповідно до ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як передбачено ч.3 ст.103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності,а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

У відповідності до ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Відповідно до статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі з`явлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами; призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п.п.5,14 постанови «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за № 1 роз`яснив, що призначення експертизи в цивільних справах допускається як під час судового розгляду, так і в процесі підготовки до нього. У разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі. Судово-психіатрична експертиза призначається, коли

вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди.

Матеріали справи містять протокол судового засідання від 12.01.2021, в якому занесено клопотання представника позивача щодо призначення посмертної судово-психіатричної екпертизи, суд запитав думку сторін щодо заявленого клопотання та з участю учасників справи визначав матеріали, які слід надати експерту.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2021 року зобов`язано експертів Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 під час проведення експертизи використовувати матеріали цивільної справи №935/1334/20.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Матеріали справи свідчать, що предметом доказування у цій справі є психічний стан ОСОБА_3 на момент вчинення договору дарування земельної ділянки від 10.06.2016 року та чи усвідомлював значення своїх дій покійний, чи міг керуватися ними.

Відтак, питання, на яке представник позивач бажає отримати відповідь, має безпосередній зв`язок з вказаною підставою позову, і на нього можна отримати відповідь лише експертним шляхом, призначивши судову експертизу.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання представника позивача про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки виходив з характеру спірних правовідносин, та що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, потрібні спеціальні знання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали.

Крім того щодо доводів апеляційної скарги про відсутність згоди між сторонами з приводу вибору експертної установи, то апеляційний суд вважає такі доводи висновків суду не спростовують, оскільки відповідачем не надано доказів, які б вказували на упередженість експертів Житомирської психіатричної лікарні №1.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 367,368,372, 374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 25.03.2021 року.