КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Сердинський В.С.
Єдиний унікальний номер справи № 361/ 1494/ 19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7419 /2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , особи яка не приймала участі у справі на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , актовий запис № 35 від 10 грудня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області 10 грудня 2002 року .

Спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої ОСОБА_3 є її донька - позивач ОСОБА_4 , що підтверджується посвідкою про народження та свідоцтвом про одруження.

У встановлений законом спосіб позивач прийняла спадщину після смерті матері, у зв`язку з чим нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа N 653/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , позначений на плані літерою «А-1», рік побудови - 1937, загальною площею 66,7 м.кв., житловою площею 26,7 м.кв., з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», гараж - «В», погріб - «Г», скважина - «N3», ворота з хвірткою - «N1», огорожа - «N2», через відсутність правовстановлюючого документу на нього.

Позивачка зазначала, що з урахуванням діючого на той час законодавства, у померлої матері будинок був зареєстрований, у погосподарській книзі є відповідні записи , і відповідно до постанови Ради міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках оформлення пава власності на будинки приймалось рішеннями сільських, селищних, районних Рад народних депутатів.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , позначений на плані літерою «А-1», рік побудови - 1937, загальною площею 66,7 м.кв., житловою площею 26,7 м.кв., з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», гараж - «В», погріб - «Г», скважина - «N3», ворота з хвірткою - «N1», огорожа - «N2» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», рік побудови - 1937, загальною площею 66,7 м.кв., житловою площею 26,7 м.кв., з господарськими будівлями та спорудами: веранда - «а1», прибудова - «а2», ганок, сарай - «Б», гараж - «В», погріб - «Г», скважина - «N3», ворота з хвірткою - «N1», огорожа - «N2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, скаргою ОСОБА_1 , особа яка не приймала участі у справі подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

У скарзі зазначив, що суд вирішив питання про його права та обов`язки ,як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , яка є його бабусею, і є заповіт складений нею на його ім`я, крім того він є власником земельної ділянки на якій розташований спадковий будинок.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 10 червня 2021 року, 22 липня 2021року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило. Апелянт та його представник приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що позивач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, колегія суддів вважає, що вважати причини її неявки до суду поважними, відсутні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , актовий запис № 35 від 10 грудня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області 10 грудня 2002 року (а.с.12).

Спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої ОСОБА_3 є її донька - позивач ОСОБА_4 , що підтверджується посвідкою про народження та свідоцтвом про одруження (а.с.10,11).

Іншим спадкоємцем до майна померлої є за заповітом, посвідченим Бобрицькою сільською радою народних депутатів Броварського району за №71 від 21 червня 1993 року ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №653/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.28-48).

Згідно листа Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області №117/02-14 від 16 січня 2019 року, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а.с.14).

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», рік побудови - 1937, загальною площею 66,7 м.кв., житловою площею 26,7 м.кв., з господарськими будівлями та спорудами: веранда - «а1», прибудова - «а2», ганок, сарай - «Б», гараж - «В», погріб - «Г», скважина - «N3», ворота з хвірткою - «N1», огорожа - «N2» (а.с.16-20).

Факт належності ОСОБА_3 спірного житлового будинку підтверджується наступними документами:

- витягом з погосподарської книги Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області № 8 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 про те, що власником домоволодіння в АДРЕСА_1 до дня смерті була ОСОБА_3 (а.с.15);

- технічним паспортом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно якого житловий будинок, збудований в 1937 році;

- довідкою № 64 від 21 січня 2019 року виконкому Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про те, що згідно записів погосподарської книги № 8 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , на земельній ділянці АДРЕСА_1 рахується житловий будинок, будівлі та споруди, де головою господарства з 1949 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_3 . За вказаною адресою у останньої до моменту смерті перебувала у користуванні земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,22 га. Рішення про оформлення права власності на житловий будинок та земельну ділянку сільською радою не приймалося (а.с.13).

Відповідно до ст..ст.328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст..328) та власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Відповідно до вимог ст.. 25, 346, 328 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній , питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та його спадкоємцям вирішується судом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

Як видно із матеріалів справи , первинна реєстрація спадкового житлового будинку була проведена у відповідності із діючим на той час законодавством.

Стаття 2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин ) , надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема , в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення , переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно , набуті згідно із діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом , визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження , а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку , передбаченому цим законом , яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Так , за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, встановлено, що вказаний житловий будинок був набутий спадкодавцем у власність при житті з законних підстав, право власності на дане нерухоме майно у нього виникло у відповідності до вимог законодавства, що регулювало дані правовідносини і було чинним станом на час виникнення права власності. Станом на день смерті даний житловий будинок належав спадкодавцю, тому він увійшов до спадкового майна, на яке відкрилась спадщина.

Враховуючи встановлені обставини , суд хоч і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач ОСОБА_2 , згідно чинного законодавства, має право на прийняття та належним чином оформлення права власності на спадкове майно після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з тим, вказаним рішенням вирішив питання про права і обов`язки ще одного спадкоємця, а саме ОСОБА_1 .

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, який залишила за життя ОСОБА_3 на все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось на ім`я ОСОБА_1 .

В порушення вимог процесуального законодавства, суд не роз`яснив позивачці необхідність залучення іншого спадкоємця у справі, оскільки спірне питання стосується і його прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, як видно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 із 15 грудня 2016 року є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , тобто ділянки, на якій розташований спадковий будинок. (а.с. 90).

З огляду на вказане, прийняте рішення безпосередньо стосується прав і обов`язків ОСОБА_1 , який не був залучений до участі у справі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст.. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду не може вважатися законним і обґрунтованим, підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , особи яка не була залучена до участі у справі, яке спадкоємця за заповітом після померлої ОСОБА_3 , а відтак рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст..ст. 365, 367,369,374,376,381 - 384 ЦПК України, суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , особи яка не приймала участі у справі, задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 27 липня 2021 року.

Головуючий

Судді