АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року

м. Чернівці

справа №716/1786/20

провадження 822/718/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

учасники справи:

секретар Конецька Д.Г.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина»,

третя особа ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Стрілець Я.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина», третя особа ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява обґрунтована тим, що він є власником земельної ділянки площею 1,9263 гектарів, кадастровий номер :01:007:0035, яка розташована на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2020 року, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 621539, виданого Заставнівською районною державною адміністрацією 05 жовтня 2005 року. Цільове призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

20 квітня 2016 року державний реєстратор зареєстрував договір оренди землі, серія та номер б/н, виданий 22 серпня 2015 року, видавник ТзОВ «Агрофірма імені Суворова» в якому орендодавцем виступив ОСОБА_2 . Строк дії оренди до 20 квітня 2023 року.

Зазначає, що ОСОБА_2 не був власником вказаної земельної ділянки і не мав жодного права укладати будь-які договори оренди.

Згодом правонаступником ТзОВ «Агрофірма імені Суворова» стало ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина».

09 серпня 2020 року позивач надіслав відповідачу листа про звільнення земельної ділянки не пізніше 15 вересня 2020 року, однак відповіді не отримав. 16 вересня 2020 року відповідачу направлено адвокатський запит про надання підтвердження факту користування вказаною земельною ділянкою, шляхом надання копії договору оренди землі ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» за кадастровим номером :01:007:0035. На вказаний запит відповідач відповіді також не надав.

Вважає, що укладення договору оренди земельної ділянки відбулося з порушенням, а тому вона перебуває в незаконному користуванні відповідача. У зв`язку з цим є підстави для усунення перешкод в її користуванні.

Просив суд:

скасувати державну реєстрацію договору оренди землі б/н, від 22 серпня 2015 року, укладений між ТзОВ «Агрофірма імені Суворова» та ОСОБА_2 ;

зобов`язати ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом передачі ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :01:007:0035. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина», третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено протизаконності укладення договору оренди земельної ділянки від 22 серпня 2015 року, а також відсутні підстави для застосування судом ст.ст.1212, 1213 ЦК України, натомість законність дій відповідача щодо використання земельної ділянки на умовах оренди не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_2 на момент укладання договору оренди спірної земельної ділянки не був власником вказаної земельної ділянки, а отже не мав жодного права укладати будь-які договори оренди.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 успадкував від своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку площею 1,9263 гектарів кадастровий номер :01:007:0035, розташовану на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області.

05 лютого 2014 року ОСОБА_2 написав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка зареєстрована в реєстрі за №40.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 29 травня 2020 за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Дана обставина також підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 15 листопада 2020 року та інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 232574602 від 15 листопада 2020 року.

22 серпня 2015 року між ТзОВ «Агрофірма імені Суворова», правонаступник ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером :01:007:0035, строком до 20 квітня 2023 року.

Право оренди земельної ділянки за товариством зареєстровано державним реєстратором Чагорської сільської ради, Глибоцького району Казимир Н.О., рішення від 20 квітня 2016 року про державну реєстрацію іншого речового права індексний № 29408968 від 25 квітня 2016 року, номер запису про інше речове право 14313954.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено протизаконності укладення договору оренди земельної ділянки від 22 серпня 2015 року.

З таким висновком суду першої інстанції не можливо погодитись з огляду на таке.

Звертаючись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_1 , вказував, що відповідач незаконно, без відповідної правової підстави користується належною йому земельною ділянкою на підставі договору оренди, який він, як власник, не укладав та не підписував.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 90 ЗК порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з вимогами частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (статті 14 Закону України «Про оренду землі»).

Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті 4 Закону України «Про оренду землі»).

Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Між тим, статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,9263 га кадастровий номер :01:007:0035, яка розташована на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області.

05 лютого 2014 року ОСОБА_2 написав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка зареєстрована в реєстрі за №40.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2020 позивач ОСОБА_1 успадкував від своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку площею 1,9263 гектарів кадастровий номер :01:007:0035, яка розташована на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 22 серпня 2015 року орендодавцем виступив відповідач ОСОБА_2 .

На момент укладення вищевказаного договору ОСОБА_2 не був власником вищевказаною земельної ділянки, а отже не мав права передавати спірну земельну ділянку в оренду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16 (провадження № 14-499цс19) вказано, що «враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві та в додаткових поясненнях, а також заперечення відповідача, позивач у цій справі наполягає на поверненні йому земельних ділянок, вважаючи, що ці ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок».

Апеляційним судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, його право належним чином зареєстроване, а відповідач використовує земельну ділянку позивача без належної правової підстави та не бажає її добровільно звільнити, чим порушує права позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про усунення йому перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення її з незаконного користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина».

Щодо скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини третьої статті 10 вказаного Закону реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно; відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Отже, до кола повноважень реєстратора входить перевірка повноважень особи заявника, дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження.

Відповідно до положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Разом із тим апеляційний суд зауважує, що суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки, не підписував договір оренди від 22 серпня 2015 року, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :01:007:0035, розміром 1,9263 гектарів, яка розташована на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, тобто, спірний договір є неукладеним, не вчиненим, отже правових підстав для здійснення реєстраційних дій у державного реєстратора не було.

З огляду на зазначене, порушене право ОСОБА_1 як законного власника земельної ділянки підлягає захисту шляхом скасування запису № 14313954 від 20 квітня 2016 року про державну реєстрацію у Державному реєстрі земель договору оренди землі від 22 серпня 2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Суворова» та ОСОБА_2 .

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

Як вбачається з мотивувальної частини суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення першої інстанції та задоволенням частково позовних вимог.

За подання до суду позовної заяви позивач сплатив 1681 гривню 60 копійок судового збору.

При звернені до апеляційного суду апелянтом відповідно до квитанції було сплачено 2522 гривні 10 копійок судового збору.

Отже, слід стягнути з ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» на користь ОСОБА_1 1681 гривню 60 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 2522 гривні 10 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина», третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 1.9263 га з кадастровим номером :01:007:0035 шляхом повернення її з незаконного користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина».

Скасувати запис № 14313954 від 20 квітня 2016 року про державну реєстрацію у Державному реєстрі земель договору оренди землі від 22 серпня 2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Суворова» та ОСОБА_2 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина» на користь ОСОБА_1 1681 гривню 60 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина» на користь ОСОБА_1 4203 гривні 70 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Дата складання повного тексту судового рішення 04 серпня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна