Справа №489/5470/20
Провадження №2/489/691/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору міни нерухомого майна № 2385 від 15.06.2001 р., відповідно до якого ОСОБА_1 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 , отримала у власність квартиру АДРЕСА_2 , укладеного на Універсальній біржі «Південь», зареєстрованого в ММБТІ 22.06.2001 за реєстровим № 17728, між ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого боку. На теперішній час позивач не має можливості розпорядитись своїми правами як власник майна, оскільки даний договір не було посвідчений нотаріально.

Ухвалою суду від 20.01.21, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» НОМЕР_5, виданого Управлінням комунальної власності миколаївської Міської ради 06 червня 2001 року, згідно з розпорядженням №1842-р від 06 червня 2001 року, зареєстрованого Миколаївським МБТІ в реєстровій книзі №102 за реєстровим № 17728 від 13 червня 2001 року.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_4 на підставі «Договору дарування» від 16 червня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвеєвою І.М., реєстровий №2331, зареєстрованого Миколаївським МБТІ в реєстровій книзі №122, реєстровий №20352 від 02 липня 1999 року.

18 жовтня 1995 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розірвано шлюб, відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Миколаєва Ленінського райвиконкому, про що зроблено запис № 741, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції ГУЮ у Миколаївській області від 05.02.2008 року № 55/04-3.41, 08 червня 1991 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , актовий запис № 562 та 18 жовтня 1995 року - зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, актовий запис № 741, післяшлюбні прізвища: йому - ОСОБА_5 , їй - ОСОБА_1 .

15 червня 2001 року між ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого боку, на Універсальній біржі «Південь», укладено договір міни нерухомого майна за № 2385, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв. м., житловою площею 37,4 кв. м., яка складається з трьох житлових кімнат, а ОСОБА_2 , отримала у власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 35,9 кв. м., житловою площею 17,0 кв. м., в котрій одна житлова кімната. Зазначений договір було зареєстровано в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 22.06.2001 р. в реєстровій книзі № 102 за реєстровим № 17728 від 13 червня 2001 року.

Згідно довідки з КП ММБТІ від 04.02.2021 за вих. № 260, станом на 28.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі - продажу від 15.06.2001, укладеного на Універсальній біржі «Південь» та зареєстровано в КП ММБТІ 22.06.2001.

Договір міни нерухомого майна підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло.

На час укладання договору міни нерухомого майна, сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку.

Позивач вказує на те, що після укладання договору міни нерухомого майна, сторонами були виконані всі умови договору.

02 березня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , розірвано шлюб, Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено запис № 116, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

26 грудня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , зареєстровано шлюб, актовий запис № 817, післяшлюбне прізвище дружини - ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відразу після укладання договору міни нерухомого майна між сторонами позивачем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 241 ЦК УРСР встановлено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

За статтею 242 цього Кодексу, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, як власник майна, оскільки договір міни нерухомого майна не було посвідчено нотаріально.

Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору міни нерухомого майна дійсним підлягає задоволенню.

Вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору міни дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна №2385 від 15 червня 2001 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв. м., житловою площею 37,4 кв. м., яка складається з трьох житлових кімнат, а ОСОБА_2 , отримала у власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 35,9 кв. м., житловою площею 17,0 кв. м., в котрій одна житлова кімната, укладеного на Універсальній біржі «Південь», зареєстрованого в ММБТІ 22.06.2001 р. за №17728, між ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого боку.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «19» березня 2021 року.