Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5535/20
Провадження № 2/711/9/21
РІШЕННЯ
13 липня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлії Вадимівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення запису про право власності на квартиру, -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., в якому просили:
- визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. №51025384 від 07.02.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру за Акціонерним товариством «Альфа-Банк»;
- поновити право власності на квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності №35383845 від 05.02.2020 про реєстрацію за Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» права власності на квартиру АДРЕСА_1 ;
- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І. 12.03.2007 за реєстровим №2009.
Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/5535/20.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.08.2020 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. По справі призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.
12.11.2020 від представника АТ «Альфа-Банк» за довіреністю адвоката Луньової А.Г. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що АТ «Альфа-Банк» правомірно та на законних підставах було зареєстровано за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було прийнято АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», на підставі згоди позичальника, передбаченої іпотечним договором, а тому твердження позивача про здійснення з боку АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідають чинному законодавству України. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Гончар Л.В. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві.
Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява від 24.11.2020 в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» за довіреністю адвокат Луньова А.Г. проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що банком відповідно до ЗУ «Про іпотеку» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було використано всі можливі заходи для повідомлення іпотекодавця та боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того п. 6.2. Іпотечного договору №ІД 899/06-034-380 сторони погодили, що усі повідомлення будуть вважатись зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надісланні рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Вважає, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може поширюватись на дані правовідносини, оскільки позивачами не доведено факт постійного проживання в спірній квартирі та відсутність в них іншого нерухомого майна.
Відповідач нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи міститься заява від 29.06.2021 в якій просила розгляд справи проводити без представника нотаріальної контори, при вирішенні справи покладається на компетентність суду.
Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, в межах заявлених вимог, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності приходить до наступних висновків.
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
В силу приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розглядаючи цивільну справу, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
01.03.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник), ОСОБА_4 (поручитель) було укладено договір поруки № 1-899/06-034-89, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 899/06-034-89 від 01.03.2007.
12.03.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №ІД 899/06-034-89, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковим А.І., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 2016. За умовами вказаного Іпотечного договору ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 по Договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 899/06-034-89 від 01.03.2007 передала нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
04.07.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник), ОСОБА_4 (поручитель) було укладено договір поруки № 1-899/06-034-380, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 899/06-034-380-1 від 04.07.2008.
04.07.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник), ОСОБА_4 (поручитель) було укладено іпотечний договір № ІД 899/06-034-380, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 6088. За умовами вказаного Іпотечного договору ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 по Договору кредиту № 899/06-034-380-1 від 04.07.2008 передала банку квартиру АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу квартири від 12.03.2007.
Судом також встановлено, що 10.09.2019 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
Рішенням АТ «Укрсоцбанк» № 5/2019 від 15.10.2019, зокрема визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору та існуванням заборгованості, АТ «Альфа-Банк» звернулося до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію за собою як іпотекодержателем права власності на зазначену вище квартиру.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №199652307 від 10.02.2020, державним реєстратором Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51025384 від 07.02.2020, відповідно якого право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстроване за АТ «Альфа-Банк», дата державної реєстрації 05.02.2020, номер запису про право власності 35383845.

Позивачі вважають, що державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за відповідачем АТ «Альфа-Банк» є незаконною та такою, що проведена з порушенням встановлених чинним законодавством правил, оскільки, банком було здійснено стягнення належного позивачам майна без їх згоди, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала на реєстрацію права банку на квартиру на законних підставах із дотриманням вимог закону.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваних дій/рішень) встановлено, що іпотека це - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, відповідно до ст. 36 Закону України «Про Іпотеку» (в редакції від 12.05.2006), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

При цьому згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Як вбачається з копії Іпотечного договору №ІД 899/06-034-380 від 04.07.2008 сторони погодили іпотечне застереження, а саме визначили у договорі іпотеки можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимоги Іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», або шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем.

Отже, іпотекодержатель має у позасудовому порядку здійснювати захист свого цивільного права та інтересу, оскільки з приводу реалізації цього способу захисту сторони досягли домовленості у договорі іпотеки.

За змістом ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 та ст. 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 3.1 Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем умов, визначених п.п.2.1.1 - 2.1.12 цього договору іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному п.2.4.4 цього договору.

Згідно п. 2.4.4 Іпотекодержатель має право у разі невиконання іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов`язків, встановлених згідно з п.п. 2.1.1 - 2.1.9 цього договору, вимагати дострокового виконання зобов`язань за основним договором, а у разі його невиконання - задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.п. 4.5.3 п. 4.5 Іпотечного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 6.2 Договору усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Заперечуючи проти позовних вимог представником відповідача АТ «Альфа-Банк» разом з відзивом на позовну заяву надано копію повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 23.08.2019 вих. №914 та копію повідомлення АТ «Альфа-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 15.11.2019 вих. №2558, в яких вказано про наявність заборгованості за кредитним договором № 899/06-034-380-1 від 04.07.2008 та кредитним договором №899/06-034-89 від 01.03.2007, а також проінформовано, що в разі невиконання вимоги протягом тридцятиденного строку банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

На підтвердження направлення повідомлень надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 16.11.2019, яке було адресовано ОСОБА_4 .. Щодо повідомлень адресованих ОСОБА_3 , то ОСОБА_5 кореспонденція була повернута буз вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Таким чином, доводи позивачів про відсутність у державного реєстратора відомостей про факт спливу 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги не знайшли свого підтвердження.

Що стосується посилання позивачів на відсутність згоди на реалізацію спірної квартири та порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд зазначає наступне.

07.06.2014 набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п. 1 якого не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб`єкта, який здійснює таке стягнення), що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваного у даній справі рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 по справі №802/1340/18-а та від 19.05.2020 по справі №644/3116/18 та у постановах Верховного Суду від 10.02.2021 по справі №754/9842/19, від 18.02.2021 по справі №756/13679/16-ц.

Отже, враховуючи, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, площа спірної квартири становить 50,4 кв.м., дане майно використовується позивачами як місце постійного проживання, іншого нерухомого майна у їх власності немає, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, суд приходить висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому у відповідача, в силу зазначених положень Закону, були відсутні підстави для звернення стягнення на іпотечне майно без згоди власників.

При розгляді заяви банку про реєстрацію за собою права власності на квартиру нотаріус Першої черкаської нотаріальної контори Починок Ю.В., як особа, що здійснює реєстрацію права власності, повинна була перевірити наявність підстав для реєстрації права власності на квартиру за банком на підставі іпотечного застереження, врахувати положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відмовити банку у вчиненні зазначеної реєстраційної дії.

Таким чином, суд вважає, що вищезазначені дії державного реєстратора, є протиправними, тому її рішення № 51025384 від 07.02.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру за АТ «Альфа-Банк» підлягає скасуванню.

Крім того, з огляду на викладене підлягають задоволенню позовні вимоги про поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат судом встановлено, що позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовом понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 2522,40 грн., що підтверджено платіжним дорученням №0.0..1 від 04.08.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то сплачений позивачем ОСОБА_3 судовий збір має бути відшкодовано за рахунок АТ «Альфа-Банк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 526-530, 1054 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті», Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 5-13, 133, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлії Вадимівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення запису про право власності на квартиру задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. №51025384 від 07.02.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» ().

Поновити право власності на квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності №35383845 від 05.02.2020 про реєстрацію за Акціонерним товариством Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І. 12.03.2007 за реєстровим №2009.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. В. Васильківська, 100) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2522,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 13.07.2021.

Головуючий: Н. М. Кондрацька