Провадження №2/523/4456/21
У Х В А Л А

26.07.2021 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна подружжя.

Одночасно із зверненням до суду з даним позовом позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву про забезпечення позову. Обгрунтовуючи вимоги поданої заяви, позивач вказує на те, що на предметом поданого позову є автомобіль марки «Ford Focus» та житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відповіді на адвокатський запит за відповідачем зареєстровано рухоме майно у вигляді транспортного засобу, зокрема, автомобіль марки «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , 2017 року випуску, об`єм двигуна 1999 (см. куб).

Оскільки, відповідач має намір транспортний засіб, просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на автомобіль марки «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , 2017 року випуску, об`єм двигуна 1999 (см. куб).

Суд розглядає дану заяву без повідомлення учасників справи, згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд доходить на ступного висновку.

Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, позивач вказує на те, що згідно відповіді на адвокатський запит за відповідачем зареєстровано рухоме майно у вигляді транспортного засобу, зокрема, автомобіль марки «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , 2017 року випуску, об`єм двигуна 1999 (см. куб).

Також, позивач надала суду скріншот із сайту інтернет магазину «Auto ria», на якому відображено оголошення про продаж автомобіля марки «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , 2017 року випуску знаходиться на продажу.

Суддя констатує, що з долученого до матеріалів заяви копії відповіді на адвокатський запит № 31/15/5141-50аз від 15.07.2021 року, наданого ТСЦ МВС № 5141, вбачається, що за ОСОБА_2 15.06.2021 зареєстрований автомобіль «Ford Focus», 2017 року випуску, об`єм двигуна 1999 (см. куб).

Однак, у вказаній відповіді на адвокатський запит відсутнє зазначення проте, що належному відповідачу автомобілю присвоєно державний номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, суддя не може взяти до уваги вказану вище копію скріншоту оголошення інтернет магазину «Auto ria» як належний та достовірний доказ існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду у цивільній справі, оскільки така не підтверджує дійсних обставин, на якій посилається позивач, а саме того факту, що здійснюється продаж саме належного відповідачу ОСОБА_2 автомобіля, тоді як вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на рухоме майно може порушити права інших осіб на володіння та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суддя вважає, що позивач ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не навела достатнє обґрунтування необхідності забезпечення позову, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову, вчинення ОСОБА_2 дій, які дають підстави вважати про його намір відчужити автомобіль «Ford Focus», 2017 року випуску, об`єм двигуна 1999 (см. куб), та самого факту належності відповідачу зазначеного в клопотанні автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали заяви, враховуючи те, що ухвала про забезпечення позову по своїй суті є виконавчим документом, приходжу до переконання, що подана позивачем ОСОБА_1 заява про забезпечення позову є необґрунтована, не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна подружжя повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер