Справа № 344/1752/19
Провадження № 22-ц/4808/44/21
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Горейко М.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

за участі апелянта ОСОБА_1

представника апелянта адвоката Павликівської Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2020 року у складі судді Шамотайла О.В., ухвалене в м.Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07 жовтня 2006 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.11.2018 року шлюб між ними розірвано.

Під час перебування у шлюбі він придбав наступне майно:

однокімнатну квартиру, загальною площею 40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому, серія та номер: КСЗ-4а-5-19, виданий 04.01.2017 р., посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.;

комору № ІV, загальною площею 3.9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі - продажу нерухомого майна (комора), яке буде створено у майбутньому, серія та номер: КЛЗ-К-ІV, виданий 24.01.2017 р., посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.;

двокімнатну квартиру, загальною площею 64.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі - продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому, серія та номер: КЛЗ-3-6-102, виданий 05.01.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.;

однокімнатну квартиру, загальною площею 49.6 кв.м. (реєстраційний номер майна - 34688252) за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, б/н, 21.09.2011 р., виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради.

Відповідачка, у свою чергу, під час перебування в шлюбі, придбала таке майно:

однокімнатну квартиру, загальною площею 44.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується договором купівлі - продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому, серія та номер: КСЗ-4а-5-20, виданий 04.01.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М. В.;

однокімнатну квартиру, загальною площею 43.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири, серія та номер: 29, виданий 05.01.2017 р., посвідчений приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Чичилою А. І.

Позивач зазначив, що він намагався в добровільному порядку домовитися з відповідачкою про поділ майна, але відповідачка відмовляється розділити спільне майно.

Також ОСОБА_1 вказував, що кошти, за які було придбано практично усе майно подружжя, були подаровані позивачу його батьком ОСОБА_3 , що підтверджується нотаріально засвідченим документом про передачу коштів, а також заявою позивача про прийняття відповідних коштів. Джерелом отримання цих коштів є попередній договір купівлі-продажу від 15.05.2016р.

Посилаючись на положення ст.60 СК України, позивач просив суд в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на наступне майно:

- однокімнатну квартиру, загальною площею 40 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- комору №ІV, загальною площею 3.9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_2 ,

- двокімнатну квартиру, загальною площею 64.5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_3 ,

- однокімнатну квартиру, загальною площею 49.6 кв.м. (реєстраційний номер майна - 34688252) за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник вказує на те, що суд надав оцінку лише договорам купівлі-продажу майна, яке буде створено у майбутньому та ухилився від оцінки даних з реєстру нерухомого майна, яке підтверджує, що вказані договори вже припинені через їх виконання, у зв`язку з реєстрацією права власності на нерухомість у відповідному рестрі. Сторони спору вже минули стадію очікування і нерухомість прийнята в експлуатацію, виготовлені правовстановлюючі документи і право власності зареєстровано.

ОСОБА_4 посилається на положення Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та зазначає, що за наявності записів у даному реєстрі про реєстрацію права власності на нерухоме майно висновок суду про майнові права є хибним.

Крім того, судом не застосовано п.3 ч.1 ст.57 СК України, згідно якої особистою приватною власністю є майно, набуде одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належати йому особисто.

Представник апелянта також посилається на те, що позивач не може відчужити спірні обєкти нерухомості, оскільки на них поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Сторони розлучилися, відповідачка не виходить на звязок, не віддає документів на спірне майно. Відтак посилання суду на те, що позивач є титульним власником спірного майна і його права не порушено, не є обгрунтованими.

З наведених підстав представник апелянта просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити у повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Павликівська Г.П. вимоги скарги підтримали, просили її задоволити.

Представник відповідача адвокат Феденчук І.М. апеляційну скаргу не визнав. Вважає рішення суду першої інстанції правильним та просив слухати справу у його та відповідача відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині об`єктів нерухомості, придбаних на підставі договорів купівлі-продажу майна, яке буде створене у майбутньому, суд першої інстанції зіслався на правовий висновок судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 р. у справі № 6-168цс12, згідно якого майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Проте, не представлено доказів, що будований об`єкт вже був прийнятий в експлуатацію, після цього право власності на новостворене нерухоме майно було зареєстроване за іншою третьою особою, а не за набувачем права очікування (в даному випадку позивачем), всупереч та з порушенням його права очікування. Оскільки поняття «правоочікувач» не є тотожним поняттю «власник», то суд і не може визнати за позивачем таке право власності, оскільки на думку суду, таке визнання права власності на нерухоме майно буде передчасним, доказів що позивач позбавлений змоги без рішення суду реалізувати свої права суду не представлено, як і доказів, що його права кимось порушуються, оспорюються, або не визнаються.

В частині відмови у задоволенні вимоги про визнання права власності за позивачем однокімнатної квартири, загальною площею 49,6 кв.м. (реєстраційний номер майна -34688252) за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, б/н, 21.09.2011 p., виданого виконавчий комітет Івано-Франківської міської влади, суд вказав, що позивач і так є титульним власником даного нерухомого майна, а доказів що його право власності кимось порушується, оспорюється, або не визнається суду не представлено.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно повторного Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 04.10.2018 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 07.10.2006 року уклали шлюб, про що складено актовий запис №1764 (том-2, а.с.50).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.01.2020 року (справа №344/16074/18) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07.10.2006 року, актовий запис №1764, розірвано (том-2, а.с.51-56).

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як визначено статтями 68,69 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.23 Постанови Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року N 11 , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.01.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07.10.2006 року, актовй запис №1764, розірвано.

За приписами ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду від 23.01.2020 року дане рішення набрало законної сили 28.02.2020 року (том-2, а.с.56).

Таким чином, сторони перебували у шлюбі у період з 07.10.2006 року по 28.02.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що за період перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали наступне нерухоме майно, поділ якого є предметом спору.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (далі Державний реєстр речових прав), ОСОБА_1 на праві приватної власності, розмір частки 1 належить однокімнатна квартира, загальною площею 40 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_1 : дата державної реєстрації 11.07.2018 року, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створене у майбутньому, серія та номер: КСЗ-4а-5-19, від 04.01.2017, укладений між ПП Перша торгівельна та ОСОБА_1 (том-1, а.с.6).

За даними Звіту про оцінку майна №2 від 04.01.2021 року вартість даної квартири становить 452 998 грн. (том-1, а.с.216).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 на праві приватної власності, розмір частки 1 належить комора №ІV, загальною площею 3.9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_2 ; дата державної реєстрації 21.06.2018 року, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу нерухомого майна (комора), яке буде створене у майбутньому, серія та номер: КЛЗ-К-IV, від 24.01.2017 року, укладений між ТзОВ Транзитпромкомплект та ОСОБА_1 (том-1, а.с.7).

За даними Звіту про оцінку майна №014 від 05.01.2021 року вартість комори становить 37 106,0 грн. (том-1, а.с.165).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 на праві приватної власності, розмір частки 1 належить двокімнатна квартира, загальною площею 64.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , дата державної реєстрації 21.06.2018 року, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створене у майбутньому, серія та номер: КЛЗ-3-6-102 від 05.01.2017 року, укладений між ТзОВ Транзитпромкомплект та ОСОБА_1 (том-1,а.с.8).

За даними Звіту про оцінку майна №013 від 05.01.2021 року вартість вказаної двокімнатної квартири, загальною площею 64.5 кв.м. становить 679 340 грн. 00 коп (том-1, а.с.165).

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.09.2011 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири, загальною площею 49.6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , частка власності 1/1 (том-1, а.с.204).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 на праві приватної власності, розмір частки 1 належить однокімнатна квартира, загальною площею 49.6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності, б/н від 21.09.2011 року, видане виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (том-1,а.с.9).

За даними Звіту про оцінку майна №063 від 11.01.2021 року вартість вказаної однокімнатної квартири, загальною площею 49,6 кв.м. становить 736 253 грн. 00 коп (том-1, а.с.190).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав ОСОБА_2 на праві приватної власності, розмір частки 1 належить однокімнатна квартира, загальною площею 44.6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_5 ; дата державної реєстрації 30.05.2018 року, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створене у майбутньому, серія та номер: КСЗ-4А-20, від 04.01.2017 року, укладений між ПП Перша Торгівельна та ОСОБА_2 (том-1,а.с.10).

Матеріали справи також містять копію договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створене у майбутньому, серія та номер: КСЗ-4А-20, від 04.01.2017 року (том-2, а.с.76-77).

Згідно Звіту про незалежну оцінку однокімнатної квартири, загальною площею 44,10 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_5 вартість вказаної однокімнатної квартири станом на 27.01.2021 року становить 499 344,0 грн. (том-2, а.с.67).

Суд бере до уваги вартість вищевказаної однокімнатної квартири, загальною площею 44,10 кв.м., згідно Звіту про незалежну оцінку від 27.01.2021 року (499 344,0 грн.), зважаючи на те, що оцінка здійснювалася на підставі первинних документів з врахуванням особливостей розташування будинку.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав ОСОБА_2 на праві приватної власності, розмір частки 1 належить однокімнатна квартира, загальною площею 43.7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_6 , дата державної реєстрації 05.01.2017 року, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу квартири, серія та номер:29 від 05.01.2017 року, видавник : Чичила А.І., приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу (том-1,а.с.11)

Згідно довідки про визначення ринкової вартості вартість вказаної однокімнатної квартири, загальною площею 43,7 кв.м. станом на 12.01.2021 року становить 648 800 грн. 00 коп. (том-2, а.с.26).

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зіслався на те, що кошти, за які було придбано практично усе майно подружжя, були подаровані позивачу його батьком ОСОБА_3 , що підтверджується нотаріально засвідченим документом про передачу коштів, а також заявою позивача про прийняття відповідних коштів. Позивач стверджує, що джерелом отримання цих коштів є попередній договір купівлі-продажу від 15.05.2016 р.

Посилаючись на вказану обставину, ОСОБА_1 вважає, що частина із вище переліченого майна не належить до спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана позивачем за кошти подаровані його батьком ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.12, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76).

Статтями 77,78,79,80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів)

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановлюючи обсяг спільно нажитого майна та надаючи в цій частині правову оцінку доводам апелянта-позивача в світлі положень СК України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.

Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

На підтвердження обставини придбання частини нерухомого майна за кошти, які належали йому особисто як дарунок від батька, позивач надав нотаріально посвідчену заяву від 20.11.2018 року, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 , підтверджує факт передачі 05.01.2017 року грошей в сумі 100 000,00 доларів США своєму сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том-1, а.с.13).

Однак, доказом який свідчить про факт дарування грошей в сумі 100 000,00 доларів США, є нотаріально посвідчений договір дарування. Відтак представлена позивачем заява від 20.11.2018 року не є належним доказом обставини дарування коштів. Крім того, зі змісту вказаної заяви не випливає, що ОСОБА_3 передав своєму синові ОСОБА_1 гроші як дарунок.

Позивач також не надав доказів, що спірне нерухоме майно було придбане саме за ці кошти.

В доведення своїх аргументів позивач також посилається на копію попереднього договору купівлі-продажу від 15.05.2016 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . За умовами даного договору сторони зобов`язуються не пізніше 1 год. 29 грудня 2016 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 1000 га , кадастровий номер :09:005:0096, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташований за адресою: по АДРЕСА_2 (том-1,а.с.15).

Також позивачем надано суду копію заяви від 05.01.2017 року, згідно якої ОСОБА_1 стверджує, що одержав від ОСОБА_6 100 000,00 доларів США за проданий його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,1000 га на якій розташований даний будинок. Також цією заявою стверджує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено повний розрахунок за вищевказане нерухоме майно. Претензій матеріального (майнового) характеру до ОСОБА_6 немає (том-1,а.с.14).

Даючи правову оцінку представленим позивачем доказам, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

В спірному випадку матеріали справи не містять доказів про подальше укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 основного договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,1000 га.

Щодо заяви ОСОБА_1 від 05.01.2017 року, згідно якої він стверджує, що одержав від ОСОБА_6 100 000,00 доларів США за проданий його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житловий будинок, (том-1,а.с.14), то така заява не містить інформації, з якою метою ОСОБА_1 отримав кошти та що ці кошти є дарунком від батька. Також вказана заява не є доказом того, що вказані кошти витрачені позивачем саме на придбання спірного нерухомо майна.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та письмового виступу в судових дебатах адвоката Чуйко З.Д., сторона позивача вказує на те, що всі квартири, що придбані у січні 2017 році, придбані за кошти батька позивача ОСОБА_3 , вони є майном набутим позивачем під час шлюбу, однак за кошти, які належали йому особисто.

Одночасно з цим, позивач просить визнати за ним право особистої власності саме на квартиру загальною площею 64.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 та комору №ІV, загальною площею 3.9 кв.м. за цією ж адресою, а дві інші квартири, придбані у січні 2017 року: однокімнатну квартиру, загальною площею 44.6 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 499344,0 грн. та однокімнатну квартиру, загальною площею 43.7 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 648 800,0 грн. просить визнати спільним майном подружжя та виділити їх ОСОБА_2 .

При чому, підстави для такого поділу у судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг пояснити. Інших доказів апелянтом не надано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт придбання за період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 частини нерухомого майна (1км.квартири, загальною площею 40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; комори №ІV, загальною площею 3.9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; 2км. квартири, загальною площею 64.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; однокімнатної квартири, загальною площею 43.7 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_6 , за кошти, що належали йому особисто, як дарунок від батька.

А відтак, зазначене нерухоме майно разом з іншим майном, придбаним сторонами у період шлюбу, слід визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке набуто ними за період шлюбу :

1 км. квартира, загальною площею 44.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 ;

1км.квартира, загальною площею 40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_7 , кв. 15

1км. квартира, загальною площею 43.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_8 , кв. 164

1 км. квартира, загальною площею 43.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 ,

2км. квартира, загальною площею 64.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 та комора №ІV, загальною площею 3.9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Правила поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено положеннями СК України.

Так, відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України визначено способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вирішуючи питання розподілу спільного майна між сторонами спору, суд керується положеннями ст.70 СК України щодо рівності часток дружини та чоловіка у спільному майні, а також бере до уваги площу і ціну об`єктів нерухомості та можливість їх поділу в натурі.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у шлюбі чотири однокімнатних квартири, одну двокімнатну квартиру та комору.

Площі та вартість чотирьох однокімнатних квартир становлять:

- квартира 40 кв.м., вартість 452 998,0 грн.:

- квартира 44,6 кв.м., вартість 499 344,0 грн.;

- квартира 49,6 кв.м., вартість 736 253,0 грн.;

- квартира 43,7 кв.м., вартість 648 800,0 грн.

Таким чином, загальна вартість цих чотирьох однокімнатних квартир становить 2337395,0 грн., а ідеальна частка кожного співвласника у цьому майні у грошовому виразі становить 1168697 грн.50 коп. (2337395,0 грн. / 2 співвласника).

З огляду на відносно одинаку площу чотирьох однокімнатних квартир, суд вважає за доцільне поділити їх між сторонами в наступний спосіб:

- визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на майно загальною вартістю 1189251 грн. 00 коп., а саме на: однокімнатну квартиру, загальною площею 40 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 452 998,0 грн.; однокімнатну квартиру, загальною площею 49.6 кв.м., житловою площею 21кв.м. (реєстраційний номер майна - 34688252) за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 736 253 грн., що підтверджується Свідоцтвом про право власності б/н від 21.09.2011року.

- визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на майно загальною вартістю 1 148144 грн. 00 коп., а саме на :

- однокімнатну квартиру, загальною площею 44.6 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 499344,0 грн.;

- однокімнатну квартиру, загальною площею 43.7 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 648 800,0 грн.

Враховуючи те, що вартість двох однокімнатних квартир, присуджених позивачеві ОСОБА_1 становить 1189251,0 грн., що на 20 533 грн. 50 коп. більша від ідеальної частки кожного співвласника (1189251,0 грн. - 1168397 грн. 50 коп. (ідеальна частка) = 20 533 грн.50 коп.), то вказану різницю у вартості часток слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Щодо двокімнатної квартири, загальною площею 64.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 та комори №ІV, загальною площею 3.9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , то таке майно підлягає поділу між співвласниками порівну (по 1/2 частці кожному), оскільки жодна із сторін спору не надавала згоди на присудження їй грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, а іншою стороною не вносилась відповідна грошова сума на депозитний рахунок суду, як того вимагає ч.ч.4,5 СК України.

Суд, першої інстанції на зазначені обставини справи та положення закону уваги не звернув та не вирішив спір по суті в цілому, тому судове рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обгрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Питання розподілу судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково .

Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно загальною вартістю 2237395 грн. 00 коп. (два мільйони двісті тридцять сім тисяч триста дв`яносто п`ять гривень нуль копійок), а саме:

- однокімнатну квартиру, загальною площею 40 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 452 998,0 грн.;

- однокімнатну квартиру, загальною площею 44.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 499 344 грн.;

- двокімнатну квартиру, загальною площею 64.5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_3 ;

- комору №ІV, загальною площею 3.9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_2 ;

- однокімнатну квартиру, загальною площею 49.6 кв.м. (реєстраційний номер майна - 34688252) за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 736 253,0 грн.;

- однокімнатну квартиру, загальною площею 43.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 648 800,0 грн.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на майно загальною вартістю 1189251 грн. 00 коп. (один мільйон сто вісімдесять дев`ять тисяч двісті п`ятдесять одна гривня нуль копійок), а саме на :

- однокімнатну квартиру, загальною площею 40 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 452 998,0 грн.; що, підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому, серія та номер ЛС-ІФ-30122020-1 від 04.01.2017року та посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.;

- однокімнатну квартиру, загальною площею 49.6 кв.м., житловою площею 21кв.м. (реєстраційний номер майна - 34688252) за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 736 253 грн., що підтверджується Свідоцтвом про право власності б/н від 21.09.2011року;

- на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 64.5 кв.м., житловою площею 30,7кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому, серія та номер КЛЗ-3-6-102 від 05.01.2017року, посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.;

- на 1/2 частини комори № ІV, загальною площею 3.9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна , яке буде створено в майбутньому, серія та номер КЛЗ-К-4 від 24.01.2017року, посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на майно загальною вартістю 1 148144 грн. 00 коп. (один мільйон сто сорок вісім тисяч сто сорок чотири гривні нуль копійок), а саме на :

- однокімнатну квартиру, загальною площею 44.6 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 499344,0 грн. що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна , яке буде створено в майбутньому, серія та номер № КСЗ-4а-5-20 від 04.01.2017року, посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.;

- однокімнатну квартиру, загальною площею 43.7 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 648 800,0 грн. що підтверджується договором купівлі-продажу квартири номер 29 від 05.01.2017року, посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чичилою А.І.;

- на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 64.5 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому, серія та номер КЛЗ-3-6-102 від 05.01.2017року, посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В;

- на 1/2 частини комори № ІV, загальною площею 3.9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому, серія та номер КЛЗ-К-4 від 24.01.2017року, посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В..

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) 20553 грн. 50 коп. (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесять три гривні п`ятдесять копійок) грошової компенсації різниці у вартості часток.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 ) 3258,1 грн. сплаченого судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 ) 4887,15 грн. судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Горейко М.Д.