КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Дербеньовою Софією Валеріївною , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Рибалки Ю.В.

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", Товариство з обмеженою відповідальністю "АНСУ", Подільський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий 02 березня 2016 року Подільським районним судом міста Києва на виконання заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року у справі №758/10924/14-ц за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 про стягнення 132244,06 грн. заборгованості за кредитним договором.

Вказує, що зазначена сума стягнута з урахуванням права кредитора на дострокове виконання зобов`язання.

Посилається на те, що в період з 28 грудня 2007 року по 12 вересня 2014 року поза виконавчим провадженням №49894377 нею сплачено 25246,93 доларів США, що становить 187061,30 грн.

В період з 29 квітня 2014 року по 07 лютого 2017 року нею сплачено 7007,33 доларів США, що становило 156548,71 грн., з яких з моменту ухвалення рішення сплачено 6300,33 долари США, що становить 148241,17 грн.

Всього сплачено 31547,26 доларів США, що становить 335302,47 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року у цій справі стягувача замінено на ТОВ "АНСУ", а 26 вересня 2020 року нею отримано від приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. постанову від 23 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63119860 та ряд інших документів, з яких стало відомо про повернення стягувачу виконавчого листа на підставі пункту 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Посилаючись на те, що рішення виконано, у новому виконавчому провадженні може відбутись подвійне стягнення.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Дербеньовою С.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, заяву задовольнити.

Апеляційна скарга ґрунтується на доводах заяви.

Також вказує, що у відзиві на заяву новий стягувач підтвердив сплату нею в період з 29 квітня 2014 року по 07 лютого 2017 року 156548,71 грн. Разом з тим такі обставини не були враховані судом. Фактичні ж висновки суду щодо відмови у задоволенні заяви зводяться до обов`язку боржника сплатити виконавчий збір, проте скаржник вказує на те, що вони не ґрунтуються на законі та підставах заяви.

Щодо висновків суду в частині, що виконавче провадження у разі фактичного виконання підлягає закінчення на підставі постанови виконавця вказує, що боржнику не було відомо про виконавче провадження та свої зобов`язання вона виконала поза його межами.

ТОВ "АНСУ" подано відзив на апеляційну скаргу. Посилається на те, що доводи заявника про зміну строку виконання зобов`язань таких не припинили. Сплачені кошти розподілено з урахуванням черговості, що визначена у договорі. Кошти у сумі 7007,33 доларів США, що були сплачені з 29 квітня 2014 року розподілені відповідно до визначеної договором черговості наступним чином: 4038,15 доларів США направлено на погашення прострочених платежів та нарахованих процентів; 2969,18 доларів США направлено на погашення заборгованості за кредитом.

Далі наводить розрахунки з урахуванням існування зобов`язання в доларах США з врахуванням курсу НБУ станом на 29 квітня 2014 року - 11,408089 грн. за 1 долар США, та вказує, що залишок боргу становить:

- 82100,48 грн. по кредиту за курсом НБУ станом на 29 квітня 2014 року;

- 8092,47 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 3711,33 грн. пеня за несвоєчасне повернення процентів;

- 1309,35 грн. судовий збір.

Представником Дербеньовою С.В. подано пояснення щодо відзиву, у яких заперечує проти наведених аргументів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник Дербеньова С.В. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції навів наступні висновки.

Примусове виконання виконавчого листа свідчить про те, що на момент відкриття виконавчого провадження боржником не було в добровільному порядку виконано рішення суду, що зумовило початок процедури його примусового виконання.

Задоволення вимог стягувача не шляхом обрахування виконавцем заборгованості з врахуванням вже сплачених коштів, а шляхом добровільної їх сплати поза межами виконавчих проваджень, не свідчить про те, що на момент відкриття вперше виконавчого провадження обов`язок боржника був відсутній повністю або частково у зв`язку його припиненням, добровільним виконанням боржником або з інших підстав.

Пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання є підставою для нарахування та стягнення з боржника виконавчого збору. Звільнення боржника від його сплати шляхом визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню суперечить меті правового інституту виконавчого збору.

У разі відсутності заборгованості та встановлення фактичного виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець має прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження та стягнення з боржника виконавчого збору.

Якщо боржник вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця порушено її права, боржник має право звернутися до суду з відповідною скаргою.

Поряд з цим, такі висновки суду першої не ґрунтуються на фактичних обставинах та без дослідження доказів у справі, а також не відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом установлено наступне.

У вересні 2014 року АТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 130934,71 грн., що складається з:

- 115973,26 грн. - заборгованості по кредиту, що станом на 29 квітня 2014 року є еквівалентом 10165,87 доларів США;

- 3157,65 грн. - процентів за користування кредитом в період з 28 грудня 2007 року по 29 квітня 2014 року, що станом на 29 квітня 2014 року є еквівалентом 276,79 доларів США;

- 8092,47 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту в період з 29 квітня 2013 року по 29 квітня 2014 року;

- 3711,33 грн. - пені за несвоєчасне повернення процентів за користування кредитом в період з 29 квітня 2013 року по 29 квітня 2014 року.

Вимоги обґрунтовані тим, що 28 грудня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір №02-304/07-А, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 20536 доларів США на строк до 26 грудня 2014 року.

В період дії договору позичальником сплачено 10370,13 доларів США за тілом кредиту та 14076,78 доларів США за відсотками.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до ухвали Подільського районного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року стягувача ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" замінено на правонаступника ТОВ "АНСУ".

До заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 надано додаткову угоду від 14 червня 2012 року до вказаного кредитного договору, відповідно до якої останній платіж за договором мав бути здійснений 26 грудня 2016 року.

Установлено, що виконавчий лист з виконання рішення у цій справі виданий 02 березня 2015 року та перебував на виконанні у Подільському районному відділі Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (ВП №49894377).

Боржник зверталась із заявами про закінчення виконавчого провадження з підстав виконання рішення суду, проте листом від 12 квітня 2018 року повідомлено про відсутність в матеріалах виконавчого провадження інформації про фактичне виконання рішення.

Виконавчий лист, згідно відмітки в ньому, був повернутий на підставі постанови від 12 серпня 2020 року згідно із пунктом 1 статті 37 "Про виконавче провадження" (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Установлено, що далі виконавчий лист перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. (ВП №63119860, постанова про відкриття від 23 вересня 2020 року).

28 жовтня 2020 року приватним виконавцем Телявським А.М. зареєстровано заяву ТОВ "АНСУ" про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

том 1 а.с.237

28 жовтня 2020 року приватним виконавцем Телявським А.М. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

том 1 а.с.238

При цьому, 30 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. відкрито виконавче провадження №63453300 з виконання вказаного виконавчого листа.

том 1 а.с.244

Відповідно до даних відзиву ТОВ "АНСУ", кошти у сумі 7007,33 доларів США, що були сплачені з 29 квітня 2014 року розподілені відповідно до визначеної договором черговості наступним чином:

- 4038,15 доларів США направлено на погашення прострочених платежів та нарахованих процентів;

- 2969,18 доларів США направлено на погашення заборгованості за кредитом.

Далі наводить розрахунки з урахуванням існування зобов`язання в доларах США з врахуванням курсу НБУ станом на 29 квітня 2014 року - 11,408089 грн. за 1 долар США, а не відповідно до стягнуто суми в гривнях, та вказує, що залишок боргу становить:

- 82100,48 грн. по кредиту за курсом НБУ станом на 29 квітня 2014 року;

- 8092,47 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 3711,33 грн. пеня за несвоєчасне повернення процентів;

- 1309,35 грн. судовий збір.

Відповідно до частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно заочного рішення Подільського районного суду м.Києва від 18 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором №02-304/07-А від 28 грудня 2007 року нарахована станом на 29 квітня 2014 року в повному обсязі з урахуванням права кредитора на дострокове виконання зобов`язання, та судом стягнуто 130934,71 грн. і 1309,35 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, а всього на користь ПАТ АТ "Банк "Фінанси та Кредит" стягнуто 132244,06 грн.

Згідно даних Виписки по особовому рахунку за період з 28 грудня 2007 року по 26 серпня 2016 року, а також даних квитанції №4 від 07 лютого 2017 року ОСОБА_1 за кредитним договором №02-304/07-А від 28 грудня 2007 року на рахунок АТ "Банк "Фінанси та Кредит" сплачено в період з 02 червня 2015 року по 07 лютого 2017 року 141241,06 грн.

Отже, беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції відповідно до заявлених вимог ухвалено у гривні, з моменту ухвалення рішення відповідачем сплачено суму, що перевищує ту, яка стягнута судом, відтак рішення суду уважається виконаним.

За правилами статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язання, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Доводи ТОВ "АНСУ" щодо способу зарахування коштів та використання курсу валют станом на 29 квітня 2014 року не спростовують тієї обставини, що боржником сплачено суму, яка була стягнута згідно із рішенням суду в повному обсязі.

З огляду на зазначені обставини та наведені висновки, апеляційний суд уважає, що доводи ОСОБА_1 про виконання рішення є підставними, відповідають зібраним у справі доказам, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Дербеньовою Софією Валеріївною , задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий 02 березня 2016 року Подільським районним судом міста Києва на виконання заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року у справі №758/10924/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 про стягнення 132244,06 грн. заборгованості за кредитним договором.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова