Справа № 638/719/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова в складі:

Головуючого судді Губської Я.В.,

з участю: секретаря судового засідання Мордухович К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкова клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ігнатенко Зої Вадимівни до Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м.Лоботину, третя особа АТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту з майна,-

встановив

ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою, яку в процесі розгляду справи уточнила, до Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м.Лоботину, третя особа АТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту з нерухомого майна.

05.05.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Позивач та її представник до суду не з`явились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином.

Представник відповідача до суду надала клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Третя особа АТ КБ «Приватбанк» про слухання справи повідомлена належним чином, представник надав письмові пояснення, в яких просили розглянути справу за їх відсутності.

Вивчивши клопотання, матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що арешт на майно боржника ОСОБА_1 постановою державного виконавця Люботинського ВДВС МУЮ в Харківській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА 051572 від 17.07.2009 року.

Згідно відповіді Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м.Лоботину від 13.05.2020 року вбачається, що перевіркою «спец розділу» Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні Люботинського МВ ДВС ГТУ в Х/о перебували та були завершені виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-2187/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» сум боргу та виконавчого листа №2/0417/8844/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Пат КБ «Приватбанк». Після перевірки зареєстрованих в системі виконавчих дій за даним виконавчим провадженням можливо дійти висновку, що постанова АА 051572 від 17.07.2009 року про арешт майна боржника була винесена поза межами технічних засобів ЄДРВП та АСВП. Додатково повідомлено, що рішення суду №2-2187/09 №2/0417/844/2012 ОСОБА_1 не виконані.

За змістом ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що в даному випадку арешт був накладений на майно ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання рішення суду, вона не може пред`являти позов до державної виконавчої служби, оскільки у судовому процесі він є відповідачем і законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання про зняття арешту з майна, а саме шляхом оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Правильність зазначеного висновку підтверджується позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 24 травня 2021 року по справі № 712/12136/18, згідно з якою установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Висновки судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України є обґрунтованими, оскільки арешт накладено на майно особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Аналогічний за змістом висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19, а також постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 544/394/18, від29 липня 2020року у справі № 161/3171/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20, від 04 листопада 2020 року у справі № 520/7100/19, від 20 січня 2021 року у справі № 157/298/19 тощо.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч.1ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Позивачка, будучи стороною (боржником) виконавчого провадження, звернулась до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, хоча в даному випадку законом передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Пунктом 1 частини 1статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд задовольняє клопотання відповідача та закриває провадження по справі, оскільки ОСОБА_1 не може виступати позивачем та заявлені нею вимоги до Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м.Лоботину, не підлягають розгляду у позовному провадженні, оскільки законом передбачено іншу форму звернення та порядок оскарження дій та рішень виконавця.

Керуючись ст.ст.260,255,256,353 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Клопотання представника Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м.Лоботину Ступіна В.В. задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ігнатенко Зої Вадимівни до Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м.Лоботину, третя особа АТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту з майна - закрити.

Роз`яснити позивачу право звернутися суду зі скаргою у порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -