Дата документу 23.07.2021
Справа № 501/313/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/313/21

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

третя особа: Чорноморська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування, місце знаходження: Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33

предмет та підстави позову: про встановлення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дитини,

за участі учасників справи:

представника позивача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

01.02.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про встановлення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на малолітню дитину.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивача перебував з відповідачем до 15.04.2015 року у шлюбі, від якого народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області по справі №509/966/15-ц від 15.04.2015 року дитина залишилась проживати з відповідачкою ОСОБА_2 (своєю матір`ю), але через постійні непорозуміння, сварки між матір`ю та дитиною з 2018 року дитина постійно стала проживати з позивачем ОСОБА_1 , та повертатись до матері дитина не бажає. Крім того, з того ж часу постійно почав проживати з дитиною в м. Чорноморськ, дитина навчається в школі № 6 м.Чорноморськ, Одеської області. Відповідачка почала вимагати повернення їй дитини, не погоджувалась на вирішення питання мирним шляхом, щодо запитати у самої дитини думку про те, де та з ким вона бажає проживати, тому позивач змушений звернутись до суду та просить суд:

Встановити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 01.02.2021 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідач відзиву на позов надала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 , підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному об`ємі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, погодилась з вимогою про проживання дитини з батьком, заперечувала проти стягнення з неї аліментів на дитину, мотивувала тим, що її наступний чоловік після розлучення залишив їй величезні борги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 (мати відповідача), характеризувала відповідача негативно. День, навіть місяць та рік народження онуки назвати не змогла. Пояснила, що останній раз бачила онуку в 2019 році.

Третя особа надала до суду висновок № 618-2021 від 23.06.2021 року, зазначено про доцільність проживання дитини ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 .. Просили слухання справи проводити без їх участі (а.с. 42-44).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

22.02.2021 року Ухвалою суду Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження у справі (а.с. 25).

23.06.2021 року Ухвалою суду Іллічівського міського суду Одеської області призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 61).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.01.2007 року, у сторін народилася дитина, донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області по справі №509/966/15-ц від 15.04.2015 рокушлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 10).

Вказані обставини сторонами не оспарювалися.

Відповідно довідки № 96 від 11.06.2020 року, ЗОШ № 6 вказала, що ОСОБА_4 , навчається в ЗОШ № 6 в 7-Б класі, мати школу не відвідує, з вчителем не спілкується, в батьківських зборах участь не приймає, батько виховує дитину один (а.с. 12).

Згідно довідки № 526 від 24.12.2020 року, ЗОШ № 6 вказала, що ОСОБА_4 , навчається в ЗОШ № 6 в 8-Б класі (а.с. 13).

Відповідно декларації № 0001-Т7Е2-ААА0 від 24.12.2020 року наданою КНП «Чорноморська лікарня» зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за представленням законного представника ОСОБА_1 уклала договір про надання первинної медичної допомоги з лікарем-педіатром (а.с. 15).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначено, що ОСОБА_2 з 01.03.2017 р. зареєстрована як підприємець, з діяльністю, роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (а.с. 16, 55).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, від 23.12.2020 року, зазначено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно акту про проживання від 25.12.2020 року, засвідченого трьома сусідами, що ОСОБА_1 , та його донька ОСОБА_4 з 2015 року проживають за адресою, АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Відповідно договору оренди житлової площі, ОСОБА_1 винаймає в оренду житло - безоплатно - з 01.02.2017 року по час розгляду справи (а.с. 19).

Згідно висновку № 618-2021 від 23.06.2021 року, зазначено про доцільність проживання дитини ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 (а.с. 42-44).

Відповідно акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_4 зазначено про належні умови проживання дитини (а.с. 46-47).

Згідно акту перевірки потреб особи № 51 від 07.05.2021 року, ОСОБА_2 вказано, що обидві доньки не бажають спілкуватись з матір`ю, менша донька з 2014 року проживає з батьком, який налаштовує дитину проти матері, з колишнім чоловіком склались складні відносини щодо виховання дитини (а.с. 48-49).

Відповідно висновку оцінки потреб особи від 07.05.2021 року, ОСОБА_2 здатна забезпечити дитину ОСОБА_4 всім необхідним, але з 2014 року дитина проживає з батьком. Відносини між батьками складні, мати не має можливості спілкуватись виховувати дитину, ОСОБА_2 потребує підтримки з боку соціальної служби щодо вирішення даного питання (а.с. 50).

Згідно листа КНП «Чорноморська Лікарня» № 01/15-542 від 19.03.2021 року про надання інформації щодо піклування батьків про здоров`я та розвиток дитини - ОСОБА_4 , вказано, що дитиною займається батько ОСОБА_1 (а.с. 51).

Відповідно листа №01-12/162 від 22.03.2021 р., ЧМР Чорноморського міського центру соціальних служб Одеського району Одеської області, направлено висновок Акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 , зазначивши, що сім`я не має конфліктів, їм допомагають родичі та друзі. Дитина ОСОБА_4 виховується батьком, з співмешканкою батька та її дітьми живе в злагоді (а.с. 52-54).

Згідно заяви ОСОБА_4 , письмово вказала, що з 2012 року проживає з батьком, мати участі в її житті, вихованні та утриманні не приймає, з нею не зустрічається. Бажає проживати з батьком (а.с. 56).

Відповідно довідки № 01 від 055.03.2021 року ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_6 , на посаді автослюсар, та має постійний дохід (а.с. 57).

V. Оцінка Суду.

Щодо питання визначення місця проживання дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків.

Стаття 161 СК України встановлює, що спір між батьками, яки не досягли згоди про місце проживання дитини, вирішується судом.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім інтереси інших сторін.

Щодо питання про стягнення аліментів на утримання дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача Суд відповідно до статті 182 СК, враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних утриманців , доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Абзац 2 ч.2 ст. 182 СК України визначає мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно положень ст.7 Закону України «Про державний бюджет України 2021 року» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, Суд знаходить підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом статті 141 ЦПК України всі витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272 Цивільного процесуального кодексу України, статями 140, 160, 161, 180-181 Сімейного кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Встановити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 01.02.2021 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 23 липня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.