П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року місто Київ

справа №761/38133/19

провадження №22-ц/824/8335/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Некрасовим Олексієм Сергійовичем,

на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 8 квітня 2021 року, постановлену у складі судді Рибака М.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання неукладеним договору поруки та визнання відсутнім права вимоги грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 8 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Некрасова О.С. про скасування заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Некрасов О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на машиномісце №4 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 391 та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 91, що належать на праві власності ОСОБА_4 , вжиті на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 10 вересня 2019 року у справі №761/35264/19.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги посилання стосовно недотримання судом вимог чинного законодавства щодо застосування заходів забезпечення позову, в тому числі щодо співмірності, що призвело до порушення законних прав ОСОБА_2 .

Суд порушив принцип пропорційності у справах щодо застосування заходів забезпечення.

Згідно з інформації, що викладена у звіті про оцінку майна №376/19 від 13 листопада 2019 року, вартість трьохкімнатної квартири загальною площею 133,70 кв.м., розташованої в АДРЕСА_2 майже вдвічі перевищує суму боргу, яку мав намір стягнути заявник.

Заходи забезпечення позову вжиті вже майже два роки. Накладений на майно арешт, перешкоджає власнику користуватись належним йому на праві власності майном та, фактично, робить неможливим здачу такого майна в оренду, оскільки будь-який орендар отримує інформацію стосовно обтяження, відмовляється від укладання договору оренди. Більше року ОСОБА_2 не має змоги отримати дохід та сплатити податки у вигляді податку з доходів фізичних осіб. Крім цього, ОСОБА_2 доглядає за матір`ю похилого віку, яка має ІІІ групу інвалідності. В умовах економічної кризи та карантинних обмежень, які тривають більше року, життєво важливим є наявність коштів для купівлі ліків. Накладений судом арешт на майно ОСОБА_2 позбавляє її здавати його в оренду та отримувати постійний прибуток.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гудій В.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Додатково звернув увагу суду на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24 квітня 2021 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 327 556,19 австралійських доларів та суму відсотків за договором за період з 15 листопада 2016 року по 17 вересня 2019 року в розмірі 64954,83 австралійських доларів. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 9 605 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання неукладеним договору поруки та визнання відсутнім права вимоги грошових коштів - відмовлено.

Відповідачі не заперечують, що взяли у позивача грошові кошти та не заперечують, що мають борг перед позивачем, про що було встановлено під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та відображено у постанові про закриття кримінального провадження від 17 жовтня 2019 року. Проте, дії відповідачів щодо подання типових скарг у справі №761/38133/19 та у справі №761/35264/19 можуть бути свідченням спроб утруднити отримання позивачем належних йому коштів. У ОСОБА_2 відсутнє інше майно, за рахунок якого позивач ОСОБА_1 зможе повернути собі належні йому грошові кошти.

Негативні наслідки від існування вжитого судом заходу забезпечення позову для ОСОБА_2 відсутні, адже право власності її не обмежено. Посилання ж ОСОБА_2 на неможливість здачі майна в оренду, відсутність коштів для догляду за матір`ю не підтверджені доказами та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Крім того, на сьогоднішній день не відпала потреба у застосуванні заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Некрасов О.С. та представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мічуріна О.В. доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гудій В.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив суд скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на машиномісце НОМЕР_2 (2 рівень) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 391 та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 91, які належать на праві власності ОСОБА_5 , вжиті на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у справі № 761/35264/19.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 8 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Некрасова О.С. про скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не довела наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року. ОСОБА_2 посилалася на те, що вартість арештованого судом майна - машиномісця НОМЕР_2 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 , та квартири за адресою: АДРЕСА_2 , перевищує ціну позову ОСОБА_1 . Наведені обґрунтування визначених ОСОБА_2 підстав скасування забезпечення позову аналогічні тим, що первісно зазначалися нею у попередньо поданих клопотаннях. Посилання заявника з приводу того, що заходи забезпечення позову вжиті вже більше року та наявний арешт перешкоджає власнику користуватись належним йому майном, в тому числі з метою купівлі ліків для матері, не слугує безумовною підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки такі відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У відповідності до положень ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення, які були ним застосовані раніше у справі. При цьому за своєю правовою природою скасування судом заходів забезпечення позову можливе за умови зміни обставин, які обумовлювали їх застосування, коли необхідність в таких заходах відпала.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 вбачається, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом установлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 10 вересня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: машиномісце № НОМЕР_1 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 391, що належить на праві власності ОСОБА_4 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 91, що належить на праві власності ОСОБА_4 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер нерухомого майна: 31150669, що належить на праві власності ОСОБА_3 ..

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Мічуріної О.В. в інтересах ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер нерухомого майна 31150669, що належить на праві власності ОСОБА_3 , скасовано та постановлено в цій частині нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на машиномісце № НОМЕР_1 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, відмовлено в задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

30 жовтня 2020 року ОСОБА_2 повторно звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року, в частині накладення арешту на машиномісце № НОМЕР_1 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Посилалася на те, що при забезпеченні позову судом не було дотримано вимоги закону щодо застосування заходів забезпечення позову, в тому числі щодо співмірності їх застосування, що призвело до порушення її прав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року, відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Некрасов О.С. обґрунтовував його тим, що забезпечення позову застосоване судом, не відповідає вимозі співмірності, оскільки вартість майна, на яке накладено арешт, перевищує суму позову. Заходи забезпечення позову вжиті вже більше року та наявний арешт перешкоджає власнику користуватись належним йому майном. Також зазначав, що ОСОБА_2 доглядає свою 63-річну мати, яка потребує лікування, а отже коштів, які можливо отримати від здачі в оренду арештованого майна.

В той же час такі доводи фактично обґрунтовують незгоду заявника з ухвалою суду про застосування таких заходів забезпечення позову. При цьому чинним процесуальним законом передбачено, що якщо сторона не погоджується з судовим рішенням, вона має право оскаржити його в установленому законом порядку, для чого передбачена відповідна процедура апеляційного та касаційного оскарження.

Заявою про скасування заходів забезпечення позову, за своєю правовою природою не передбачає оскарження застосованого заходу забезпечення, а має обґрунтовувати зміну обставин, які мали місце після ухвалення судового рішення про забезпечення позову, які б обумовлювали припинення подальшої необхідності у такому забезпеченні.

В даному випадку жодного доводу з приводу того, яким чином ситуація на час подання заяви змінилася в порівнянні з тією, що існувала на час ухвалення судового рішення про застосування заходів забезпечення, і яким чином така зміна обумовлює припинення необхідності у таких заходах, представником ОСОБА_6 наведено не було. Звертаючись з вимогою про скасування заходів забезпечення, представник заявника фактично оскаржував висновки суду, зроблені при накладенні такого арешту, що в рамках передбаченої ст. 158 ЦПК України процедури здійснено бути не може.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладений арешт створює ОСОБА_2 складнощі у користування майном та здачі такого майна в оренду, чим перешкоджає отримати дохід та сплатити податки, здійснювати належний догляд за своєю матір`ю, яка є особою похилого віку та потребує лікування, не заслуговують на увагу суду, та не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки зазначені обставини не впливають на вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зі змісту заяви та матеріалів справи не вбачається, що змінилися обставин, які обумовлювали застосування заходів забезпечення позову, або необхідність в таких заходах відпала.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 371,367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Некрасовим Олексієм Сергійовичем,- залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 8 квітня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена 27 липня 2021 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус