Справа № 373/913/21
Номер провадження 2/373/600/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне рішення)

28 липня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді Залеської А.О.

за участі секретаря Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 148165,74 грн, наданими йому в позику за договором від 30.11.2020, а також просила стягнути сплачений нею судовий збір.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим що 30.11.2020 між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач позичила відповідачу грошові кошти в сумі 5400 доларів США, про що 30.11.2020 було складено розписку в присутності свідків. Згідно розписки позичені кошти відповідач мав повернути до 26.04.2021 включно. Строк повернення позики сплинув, однак відповідач не виконав перед позивачем своє зобов`язання та не повернув позики. Станом на день подання позову (02.06.2021) курс національної валюти становить: 27,4381 грн за 1 долар США. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем у гривні становить 148165,74 грн, які остання просить стягнути з позичальника судовим рішенням.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, про суть справи, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином: шляхом надіслання ухвали суду про відкриття провадження у справі, позовної заяви та судової повістки за його адресою реєстрації, що було ним отримано 06.07.2021

За таких обставин, у відповідності до положень ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що на у навесні 2020 року вона познайомилась з ОСОБА_2 , який розповідав про свій бізнес, на розвиток якого йому потрібні були кошти. Він був дуже переконливим, справляв враження відповідального та серйозного підприємця, а тому на прохання відповідача вона позичила йому 5600 доларів США. Кошти вона передала ОСОБА_2 у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », при двох свідках, один з яких - з його боку. Тоді був складений і підписаний договір позики. Із позичених коштів відповідач повернув їй лише 200 доларів США та неодноразово попросив почекати повернення коштів довше строку, про який вони домовилися. У відповідь вона запропонувала переукласти (пролонгувати) договір позики на інший строк на суму позики, що залишилась - 5400 доларів США шляхом написання ним розписки про отримання вказаної суми позики. Відповідач погодився та 30.11.2020 у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - за місцем своєї діяльності та проживання написав відповідну боргову розписку, якою зобов`язався повернути позику до 26.04.2021. У борговій розписці від 30.11.2020 відповідач власноручно дописав, що з моменту підписання даної розписки усі попередні договірні домовленості втрачають свою чинність.

У судому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він був свідком як відповідач ОСОБА_4 брав у позивачки кошти у борг. Він був присутній при передачі коштів від ОСОБА_1 відповідачу, після передання яких 30.11.2020 відповідач написав боргову розписку на суму позики 5400 доларів США. Це була сума, яка отримана ним у травні 2020 року та непровернута станом на день написання розписки. Він (свідок) у цих відносинах та перемовинах був активним учасником, оскільки являється чоловіком позивачки. Свідок ОСОБА_3 також показав, що ОСОБА_4 всіляко ухилявся від повернення позики, давав пусті обіцянки та врешті заявив позивачці, щоб зверталась до суду з тією борговою розпискою, яку він написав.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 гроші в позику в сумі 5400 доларів США для власного використання зі строком повернення до 26 квітня 2021 року включно, про що 30.11.2020 склав боргову розписку.

Отже, між сторонами склалися договірні відносини за умовами договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України в частині позики (§1.Позика Глави 71), а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.

За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до абз.1 ч.1, ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вирішуючи спір, суд враховує наявність у позивачки ОСОБА_1 оригіналу боргової розписки, зміст якої вказує на отримання відповідачем ОСОБА_2 від позивачки грошових коштів в сумі 5400 доларів США під особисте зобов`язання повернути їх у визначений сторонами строк - до 26.04.2021. А також наявний у позивачки оригінал боргової розписки є доказом, що зобов`язання відповідач не виконав, а тому розписка залишилась у позикодавця ОСОБА_1 , яка долучена до матеріалів судової справи.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, аргументи позивачки щодо наявності у відповідача простроченого грошового зобов`язання за договором позики, оформленого борговою розпискою в розмірі 5400 доларів США є обґрунтовані, а позовні вимоги доведеними.

Станом на день звернення позивачки до суду - 02.06.2021 курс національної валюти відповідно до інформації на офіційному сайті Національного банку України становить 1 долар США = 27,4381 грн.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем у гривні України становить 148165,74 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд виходить з наступного.

Згідно наявної квитанції, позивачем за подання позову сплачено 1481,67 грн судового збору, що становить 1% ціни позову - 148165,74 грн, як передбачено Законом «Про судовий збір».

Отже, судовий збір, сплачений позивачем в силу положень ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 81, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, оформленого борговою розпискою від 30.11.2020, в розмірі 148165,74 грн (сто сорок вісім тисяч сто шістдесят п`ять гривень 74 копійки) та судовий збір в розмірі 1481,67 грн (одна тисяча чотириста вісімдесят одна гривня 67 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду, а відповідачем - з дати постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.О. Залеська