Провадження № 4-с/484/11/21
Справа № 484/37/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Шикері І.А.

за участю секретаря судових засідань - Туркалової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Л.О.

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою у якій просить визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Л.О. від 09.07.2021 року у ВП № 65253065, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Вимоги скарги мотивовані тим, що у Первомайському МВ ДВС перебуває виконавче провадження № 65253065 від 09.07.2021 року, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 21.04.2021 року, яким визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні з синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 16 до 20 год. та щосуботи з 10 до 20 год. та надання права на побачення з дітьми у день їх народження 02 червня, а також у святкові дні: 01 січня, 01 травня, 28 червня, 14 жовтня, з 10 до 14 год. за місцем проживання батька по АДРЕСА_1 . 25.06.2021 року вона звернулась до канцелярії ДВС з клопотанням про відкладення виконавчих дій, а також з клопотаннями де запитувалось який спосіб та порядок виконання вказаного рішення, з врахуванням того, що із 24.06.2021 року вона хворіє та перебуває на лікарняному. Проте, відповіді на ці запити вона не отримала. Разом з тим, 25.06.2021 року, 26.06.2021 року, 28.06.2021 року головний державний виконавець Горбулінська Л.О., склала акти у яких зазначила, що боржник не забезпечив побачення стягувача із дітьми. 08.07.2021 року державний виконавець наклала на неї штраф за невиконання рішення, у розмірі 3400 грн., 09.07.2021 року винесла постанову про повторне накладення штрафу, у розмірі 3400 грн. Дані постанови оскаржуються в судовому порядку. Крім того, 09.07.2021 року головний державний виконавець Горбулінська Л.О. винесла постанову про встановлення відносно неї тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. З даною постановою вона не згодна, вважає дії державного виконавця протиправними, оскільки вона не чинила перешкод у спілкуванні батька з дітьми, а неможливість спілкування викликана її хворобою та перебуванням на лікарняному, що на думку скаржниці є поважною причиною невиконання судового рішення. До того ж, у оскаржуваній нею постанові зазначено, що вона має заборгованість зі сплати аліментів, тоді як відсутні рішення судів та виконавчі листи про стягнення із неї аліментів, у зв`язку із чим звернулась до суду зі скаргою, яку просить задовольнити.

В судовому засіданні представник скаржниці адвокат Філатов І.Л. підтримав вимоги скарги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Лешковят Т.Є. в судовому засіданні проти вимог скарги заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні.

Головний державний виконавець Горбулінська Л.О. в судовому засіданні скаргу заперечила, посилаючись на те, що оскаржувана постанова про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами була винесена відповідно до норм чинного законодавства, а законні підстави, які б свідчили про протиправність такої та в подальшому її скасування, відсутні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 21.04.2021 року було видано виконавчий лист, яким визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні з синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 16 до 20 год. та щосуботи з 10 до 20 год. та надання права на побачення з дітьми у день їх народження 02 червня, а також у святкові дні: 01 січня, 01 травня, 28 червня, 14 жовтня, з 10 до 14 год. за місцем проживання батька по АДРЕСА_1 .

За вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження № 65253065 від 09.07.2021 року.

В рамках цього виконавчого провадження, головним державним виконавцем Горбулінською Л.О. 09.07.2021 було винесено постанову про встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, за невиконання судового рішення.

У скарзі ОСОБА_1 зазначала, що не чинила перешкод у спілкуванні батька з дітьми, а неможливість спілкування викликана її хворобою та перебуванням на лікарняному, що на думку скаржниці, є поважною причиною невиконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно ч.1 ч. 2 ст.13 ЗУ «Провиконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно вимога ч.4 ст. 64-1 ЗУ «Провиконавче провадження», у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Розглядаючи практику Європейського суду з прав людини, щодо встановлення місця виконавчого провадження в системі права і його правової природи необхідно вказати, що у пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 р. Європейський суд, вказав, що виконання рішення суду, ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду». У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд зазначив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина процесу розгляду справи судом.

Перевіряючи обставини, які викладені в скарзі на предмет порушення прав скаржниці, суд таких не встановив, оскільки перебування саржниці на амбулаторному лікуванні не перешкоджало їй виконати рішення суду та надати батьку право на побачення з дітьми у час визначений рішенням суду, а наявний в оскаржуваній постанові головного держаного виконавця напис про те, що тимчасове обмеження у праві керування встановлено відносно ОСОБА_1 у зв`язку із заборгованістю по аліментах, є очевидною помилкою, тому, жодних порушень закону з боку державного виконавця за скаргою не встановлено.

У зв`язку із наведеним, суд, дослідивши матеріали скарги, переконавшись у необґрунтованості такої, дійшов висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Л.О., слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 450 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Л.О. - відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 у визнанні незаконною та скасуванні постанови головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Л.О. від 09.07.2021 року у ВП № 65253065 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 липня 2021 року.

СУДДЯ: І.А Шикеря