Провадження №2-о/235/316/21
Справа №235/3217/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Грековій Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Авдіївська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який з 2017 року проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . В листопаді 2019 року його батько поїхав в м. Авдіївка з метою пересвідчитись щодо стану його житлового будинку та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті він як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не підтвердженням факту сумісного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього.

Заявник просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2017 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник, представник заявника в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без їх участі ( а с.31).

Представник заінтересованої особи Авдіївської міської військово-цивільної адиміністрації покровського району в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повівдомив.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявник по справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26.11.2019 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.10).

Згідно довідки КП «Покровська ритуальна служба» за № 39 від 09.03.2021 року ОСОБА_1 здійснив поховання померлого батька ОСОБА_2 на кладовищі по вул. Руська в м. Покровськ ( а.с.12).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2021 року за № 52/02-31 заявнику відмовлено у відкритті спадкової справи після смерті ОСОБА_2 та в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не підтвердженням факту сумісного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. ( а. с. 17).

Згідно акту КУ Покровський координаційного комітету самоорганізації населення за № 01-12/1076 від 09.03.2021 року ОСОБА_2 з 2017 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкав разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 18).

За даними Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) станом на 09.06.2021 року відсутня реєстрація спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 32).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Визначення терміну «постійне місце проживання» в діючому законодавстві відсуне (окрім судової практики). Також й відсутні будь-які часові критерії для визначення факту постійності.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Аналогічні правові позиції викладені в Постанові ВСУ від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17.

Відповідно до правових позицій, викладених у вищезазначеній постанові ВСУ від 23.12.2019 року місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги наданий заявникомяк доказ акт про проживання за № 01-12/1076 від 09.03.2021 року, суд вважає доведеним той факт, що заявник ОСОБА_1 з 2017 року по 26.11.2019 рік проживав разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем ОСОБА_1 права на отримання спадку.

Оскільки інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими , які , відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273,293,294,315 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2017 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Заінтересована особа: Авдіївська міська військово-цивільна адміністрація покровського району Донецької області, місе знаходження: м. авдіївка, вул. Молодіжна, 5

Суддя: