Справа № 362/3950/20
Провадження № 2-о/362/12/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого- судді Ковбель М.М.

за участі секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Барахтівська сільська рада Васильківського району Київської області, Васильківська районна державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу- Свідоцтва про право власності на житловий будинок за номером АДРЕСА_1 , виданий Барахтівською сільською радою 27.03. 1993 року.

В обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявника - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок за номером АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею - 0,650 га для обслуговування даного будинку. Спадкоємицею зазначено майна є лише вона. Але при оформленні документів було виявлено, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок невірно вказано ім`я її бабусі, помилково записано " ОСОБА_2 ", замість правильного імені " ОСОБА_2 ".

Заявник в судове засідання з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, викладені в заяві вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Зацікавлені особи в судове засідання не з`явились, надійшли листи в яких просять суд розглядати справу у відсутність представників.

Судом встановлено, що як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до матеріалів копії спадкової справи №11/2012, заведеної після померлої ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від19.11.2013 р., справа № 755/21994/13-ц, встановлено факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу - Державного акту серії І-КВ №1 на право власності на землю площею 0,65 га, за адресою: АДРЕСА_1 , виданого Барахтівською сільською радою від 25.12.1997 року.

Звернувшись до Васильківської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 отримала лист про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що свідоцтві про право власності на житловий будинок невірно вказано ім`я ОСОБА_2 .

Згідно з частиною першою ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19).

Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у Свідоцтва про право власності на житловий будинок за номером АДРЕСА_1 , виданий Барахтівською сільською радою 27.03.1993 року, який виданий на ім`я « ОСОБА_2 », допущено помилку у написанні ім`я власника земельної ділянки, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту належності вказаного документу має для заявника юридичне значення, а саме для оформлення право власності, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та керуючись ст.ст. 12,13,81,258,259,263,268 ЦПК України, суд

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 13, 18, 258, 263, 265, 293, 315, 496 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу- Свідоцтва про право власності на житловий будинок за номером АДРЕСА_1 , виданий Барахтівською сільською радою 27.03.1993 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель