Справа № 127/2227/21
Провадження № 2/127/364/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Неповнолітня донька проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 з Відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнено аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% і не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.04.2019 року і до повноліття. Згідно даного Рішення було відкрито виконавче провадження № 59640233 з примусового стягнення аліментів, заборгованість зі сплати яких станом на 01.01.2021 року становить 2 676,00 грн. З 1 вересня 2020 року дочка навчається на І курсі денного відділення у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського за освітньою програмою Туризм Екскурсознавство, за спеціальністю «242 Туризм», спеціалізація «Екскурсознавство» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра, строк навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. В зв`язку із цим донька потребує матеріальної допомоги. Вона навчається на контрактній основі і Позивач платить за навчання самостійно. Вартість навчання в університеті складає: 64 000,00 грн. - за 2020- 2024 роки: за 2020 р. 8 000,00 грн., за 2021 рік 16 000,00 грн., за 2022 рік 16 000,00 грн., за 2023 рік 16 000,00 грн., за 2024 рік 8 000,00 грн., з яких Позивач вже оплатила: за 2020 рік 8 000,00 грн. Також, восени 2020 року Позивач оплачувала доньці ортодонтичне лікування, на підставі діагнозу: пов`язане із вродженою патологією відсутності зачатків постійних зубів, мезіальний прикус, та встановлювала брекет систему вартістю 7000,00 грн. Лікування та встановлення проводила лікар-стоматолог ОСОБА_5 . У вересні 2020 року на підставі консультаційного заключення від 08.09.2020 року (за скаргами на часті головні болі) було проведено ряд досліджень: рентгенографію шийного відділу хребта вартістю 220,00 грн., клінічні аналізи загальною вартістю 360,00 грн., в результаті яких ОСОБА_3 рекомендовано вживати медичні препарати, масаж ком.зони № 10, лфк для шийного відділу, звільнення від фізичного виховання та тренувань. 09.11.2020 року Позивач оплачувала накладення малих гіпсових лангет доньці в зв`язку з переломом у розмірі 200,00 грн. Тобто, додаткові витрати на лікування разом склали 7 780,00 грн. Отже, загальні додаткові витрати, понесені Позивачем, склали 15 780,00 грн. Тому Позивач вважає, що Відповідач має відшкодувати їй половину цих витрат - 7 890,00 грн. А постійно витрати на навчання складатимуть у період з 01 січня 2020 року по 30.06.2024 року 56 000,00 грн., тобто щомісячно 1334.00 грн. А тому Відповідач має їх щомісячно здійснювати у сумі 667,00 грн. Однак, Відповідач добровільно не виявляє бажання брати участь в додаткових витратах на доньку. Враховуючи те, що донька навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на утриманні матері, вона потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що Відповідач не є інвалідом, має постійний дохід, Позивач вважає за доцільне, окрім аліментів, стягнути фактично понесені додаткові витрати, а також стягувати щомісяця з Відповідача додаткові витрати на утримання дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 наступним чином: - фактично понесені зі сплати навчання за 2020 рік у розмірі 4 000,00 грн.: -фактично понесені на лікування за період з 08.09.2020 року по 09.11.2020 року у розмірі 3 890,00 грн.; - 667,00 грн. щомісячно з 01.01.2021 до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до 30.06.2024 року. Стягнути із з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 7 908,50 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 з Відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнено аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% і не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.04.2019 року і до повноліття.

Позовна вимога в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме понесені кошти зі сплати навчання за 2020р. в розмірі 4000,00грн. задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями статей 180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Сімейний кодексу України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини ОСОБА_3 у вищому навчальному закладі «Вінницькому державному педагогічному університеті імені М. Коцюбинського» нею сплачено кошти за навчання.

При цьому, суд зауважує, що позивачем в позовній заяві не доведено наявність у дитини розвитку особливих здібностей, талантів в певній галузі науки, натомість, навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. А тому такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Крім того, позивач не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Вищий навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19).

Крім того, позовна вимога про стягнення додаткових витрат на утримання доньки 66,700грн., щомісячно з 01.01.2021р. до закінчення навчання ОСОБА_3 тобто до 30.06.2021р. задоволенню не підлягає, оскільки такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, з наступних підстав.

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

З викладеного вбачається, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, а тому в цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Позовна вимога про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме на лікування за період з 08.09.2020р. по 09.11.2020р. у розмірі 3890,00грн. підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В постанові Верховного Суду від 14.01.2019 р. (справа №751/4312/16-ц) йдеться про те, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримує один з батьків на утримання дитини.

Згідно довідки ТОВ «Дентал Люкс» від 27.12.2020р. ОСОБА_3 потребує ортодонтичного лікування, в зв`язку з діагнозом: Первинна адентія фронтальної групи зубів (вроджена патологія відсутності зачатків постійних зубів); Мезіальний прикус, в зв`язку з чим ОСОБА_3 було встановлено брекет система, вартість якої 7000,00грн.

У вересні 2020 року на підставі консультаційного заключення від 08.09.2020 року (за скаргами на часті головні болі) було проведено ряд досліджень: рентгенографію шийного відділу хребта вартістю 220,00 грн., клінічні аналізи загальною вартістю 360,00 грн., в результаті яких ОСОБА_3 рекомендовано вживати медичні препарати, масаж ком.зони № 10, лфк для шийного відділу, звільнення від фізичного виховання та тренувань.

09.11.2020 року Позивач оплачувала накладення малих гіпсових лангет доньці в зв`язку з переломом вартістю 200,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 3890,00 грн 1 /2 коштів, витрачених на лікування дитини.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 908,00гривень судового збору та на користь позивача 856,49грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3890,00гривень додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908,00гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 856,49грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.03.2021року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Суддя: