Справа № 487/5026/19
Провадження № 6/487/251/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Карташевої Т.А., за участю секретаря Щербатюк М.С., розглянувши подання заступника начальника відділу Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомора А.В. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомор А.В. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з поданням про звернення стягнення на рухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в якому просив суд постановити ухвалу про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме транспортний засіб Mitsubishi Pagero, 2004 року випуску, № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 для задоволення вимог за рішенням про стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що у Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється зведене виконавче провадження №61177322, до складу якого входять наступні виконавчі провадження: ВП №61157904 з примусового виконання виконавчого листа №487/5026/19, виданий 08.01.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 5000000,00 (п`ять мільйонів) грн та судового збору в сумі 4802,50 грн; ВП №61281942 з примусового виконання постанови №61170236, виданої 14.02.2020 Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір в розмірі 579037,40 грн; ВП №61435419 з примусового виконання виконавчого листа №487/3004/18, виданого 16.01.2020 Заводським судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму боргу за договором позики від 01.04.2016 року в розмірі 5781564,00 грн, який складається з суми позики в сумі 4084559,0 грн, 3% річних в сумі 139658,00 грн, інфляційного збільшення в сумі 577039,0 грн, суми винагороди за користування позикою в сумі 980294 грн, та судового збору в сумі 8810,00 грн. Оскільки боржником рішення не виконується, державним виконавцем розпочате примусове виконання рішення. В ході здійснення виконавчого провадження встановлено що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2020 по справі № 487/8497/19 позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі - продажу задоволено. Визнано недійсним договір купівлі продажу транспортного засобу від 06.09.2018 №6726/18/020878, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп» від імені ОСОБА_1 продало ОСОБА_4 автомобіль Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 . Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області від 30.06.2021 року транспортний засіб Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4 . Вказана обставина унеможливлює здійснення заходів щодо реалізації майна боржника. Отже, ОСОБА_1 фактично є власником вказаного рухомого майна, яке станом на дату цього подання не зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, що перешкоджає зверненню стягнення на таке майно без його реєстрації в установленому порядку. З урахуванням суми заборгованості та майнового стану боржника, звернення стягнення на транспортний засіб Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 є єдиним способом задовольнити вимоги стягувача.

Державний виконавець до судового засідання не з`явився, суду надав заяву, в якій просив подання розглянути за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Боржник та стягувачі в судовому засіданні присутніми не були, згідно ч.11 ст. 440 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється зведене виконавче провадження №61177322, до складу якого входять наступні виконавчі провадження:

- ВП №61157904 з примусового виконання виконавчого листа №487/5026/19, виданий 08.01.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 5000000,00 (п`ять мільйонів) грн та судового збору в сумі 4802,50 грн (05.02.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження);

- ВП №61281942 з примусового виконання постанови №61170236, виданої 14.02.2020 Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір в розмірі 579037,40 грн (14.02.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження);

- ВП №61435419 з примусового виконання виконавчого листа №487/3004/18, виданого 16.01.2020 Заводським судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму боргу за договором позики від 01.04.2016 року в розмірі 5781564,00 грн, який складається з суми позики в сумі 4084559,0 грн, 3% річних в сумі 139658,00 грн, інфляційного збільшення в сумі 577039,0 грн, суми винагороди за користування позикою в сумі 980294 грн, та судового збору в сумі 8810,00 грн (03.03.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження). Виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження 04.03.2020 року.

Оскільки боржником рішення не виконується, державним виконавцем розпочате примусове виконання рішення.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2020 по справі № 487/8497/19 позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі - продажу задоволено. Визнано недійсним договір купівлі продажу транспортного засобу від 06.09.2018 №6726/18/020878, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп» від імені ОСОБА_1 продало ОСОБА_4 автомобіль Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області від 30.06.2021 року транспортний засіб Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4 . Вказана обставина унеможливлює здійснення заходів щодо реалізації майна боржника.

Отже, ОСОБА_1 фактично є власником вказаного рухомого майна, яке станом на дату цього подання не зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, що перешкоджає зверненню стягнення на таке майно без його реєстрації в установленому порядку.

Посилаючись на відсутність у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення та положення ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 440 ЦПК України, державний виконавець просив вирішити питання про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Виходячи із аналізу наведених вище положень ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 440 ЦПК України вбачається, що приватний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника у разі відсутності в останнього коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

При цьому, відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.440 ЦПК України передбачено, що судом вирішується питання про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили; а також на нерухоме майно боржника, право власності на яке за останнім не зареєстровано в установленому законом порядку.

Таким чином, діючим законодавством не передбачено вирішення судом питання про звернення стягнення на рухоме майно боржника (транспортні засоби), що повинно вирішуватись державним виконавцем самостійно в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подання заступника начальника відділу Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомора А.В. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 18, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258, 261, 440 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання заступника начальника відділу Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомора А.В. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.07.2021 року.

Суддя Т.А. Карташева