ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/809/20 Номер провадження 22-ц/814/1809/21Головуючий у 1-й інстанції Романенко О. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акценнт-Банк"

на заочне рішення Решетилывського районного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 24.04.2019 між сторонами укладено договір № SAMABWFC3 про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви.

Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 24.04.2019 утворилася заборгованість у розмірі 41 901,17 грн, яка складається із:

-34 500,86 грн заборгованості за кредитом,

-7400 31 грн заборгованості за відсотками.

Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором SAMABWFC3 від 24.04.2019 у розмірі 41 901,17 грн. станом на 26.09.2020 та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC3 від 24.04.2019 станом на 26.09.2020 у загальному розмірі 3 556,90 грн, яка складається із: 1 991,79 грн заборгованості за кредитом, 1 565,11 грн заборгованості за відсотками.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено за недоведеністю.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 178,67грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Позивач АБ «Акцент-Банк» подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що cуд першої інстанції помилково зробив висновок про те, що відсутні правові підстави для стягнення усіх складових заборгованості через відсутність обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві, тоді як до суду подано також Паспорт споживчого кредиту, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, в якому оговорені всі умови кредитування, строки повернення коштів, процентна ставка та інші умови.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір №SAMABWFC3 від 24.04.2019, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно заяви позивача від 20.01.2021 № 20.1.0.0.0/7-20210119/0315 (а.с.39) відповідачу позивачем видано платіжну картку - №901597 від 30.06.2018, строком дії до червня 2022 року.

До позову позивач надав витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» (а.с.11-12), а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк (а.с. 7-11).

Місцевим судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № SAMABWFC3 від 24.04.2019 (а.с.5-6), відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів з метою повернення отриманого кредиту. Останнє погашення кредиту здійснено відповідачем 19.06.2019 на суму 107,64 грн

Згідно вказаного розрахунку заборгованості за договором № SAMABWFC3 від 24.04.2019 (а.с.5), станом на 26.09.2020 заборгованість відповідача становить 41 901,17 грн, яка складається із:

-34 500,86 грн заборгованості за кредитом,

-7400 31 грн заборгованості за відсотками.

Частково задовільняючи позовні вимоги АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив з тих обставин, що згідно розрахунку, до заборгованості за тілом кредиту за даним кредитним договорам позивачем включено заборгованість за іншим кредитним договорам, який не є предметом розгляду у даній справі, а тому суд дійшв висновку, що позбавлений можливості визначити з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки з рахунку, за якою саме заборгованістю за тілом кредиту та у якому розмірі позивачем нараховано відповідачу відсотки у період з 01.05.2020 по 01.01.2021.

З огляду на зазначене, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення кредиту у розмрір 32 509,07 грн., а також позовні вимоги щодо стягнення відсотків, що нараховані за користування кредитом за період з 01.05.2020 по 01.01.2020 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Як встановлено місцевим судом, позивачем видано відповідачу платіжну картку - № НОМЕР_1 від 30.06.2018, та 27.04.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення кредиту на суму 32 509,07 грн - «щомісячний платіж за кредитним договором «Розстрочка» №ABH0R348 від 24.04.2019» місцевий суд обґрунтовано виходив з того, що жодних належних та допустимих доказів збільшення кредитного ліміту за кредитним договором № SAMABWFC3 від 24.04.2019 з 2000,00 грн до 32 509,07 грн суду не надано.

Не заслуговують на увагу доводи Акціонерного товариства «Акцент-Банк», на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо безпідставності висновків місцевого суду про необхідність доведення позивачем факту укладення ОСОБА_1 кредитним договором «Розстрочка» №ABH0R348 від 24.04.2019, оскільки в даному випадку зазначений договір не є предметом спору, при цьому колегія суддів звертає увагу, що не доведеним позивачем є факт саме збільшення кредитного ліміту по кредитному договору № SAMABWFC3.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" - залишити без задоволення.

Заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов