Справа № 727/9580/20
Провадження № 2/727/177/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Кицинюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що відповідно до укладеного договору від 11.01.2011 року, відповідачу було надано кредит у розмірі 13024 грн. 47 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ними та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надано у користування кредитну картку.

Таким чином, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач у свою чергу зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, в ОСОБА_1 станом на 11.10.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 17068 грн. 95 коп., в тому числі: 13024 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4044 грн. 48 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 11.01.2011 року у сумі 17068 грн. 95 коп. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем було подано відзив на позов, в якому остання позов не визнала. Зазначила, що кредитний договір вона не підписувала. У заяві від 11.01.2011 року не вказано, що їй було видано кредитну картку та її номер. Окрім того, термін дії картки, що була видана 11.01.2011 року сплив у листопаді 2014 року, а тому термін стягнення заборгованості за цією карткою сплив.

Жодних документів, підписаних нею щодо збільшення суми кредиту з 5000 гривень до 16000 гривень матеріали справи не містять, а тому заявлені вимоги є безпідставними.

Також, вказувала на те, що Договір та Правила не містять її підпис, а отже не надано доказів, що саме ці Правила та Договір вона розуміла, підписуючи анкету-заяву, вони не є складовою частиною кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та погодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Просила відмовити у задоволенні позову.

Позивачем було подано відповідь на відзив. У наданій відповіді банк повідомив, що в анкеті-заяві від 11.01.2011 року зазначена надана позичальником інформація, зокрема: персональні дані, адреса проживання та інше необхідна інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, остання висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна».

Із виписки з карткового рахунку видно, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів та частково сплачувала заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, висновку судово-економічної експертизи суду не надано.

Також позивач зазначив, що у зв`язку із закінченням строку дії картки 11.2014 року, картка ОСОБА_1 неодноразово перевипускалася, строк останньої картки до 04.2022 року.

Ухвалою суду від 25.02.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. У поданому до суду відзиві позов не визнала. Неодноразово зверталася до суду з заявами про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 15.03.2021 року о 12 год. 00 хв. відповідач не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, зокрема судовий виклик їй було вручено 05.03.2021 року. ЇЇ неявка на підставі ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 11.01.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій наявні особисті дані відповідачки (а.с.11)

Окрім того, у заяві-анкеті зазначено, що ОСОБА_1 згідна із тим, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.(а.с.11).

Також ОСОБА_1 11.01.2011 року підписала додаток до договору, в якому викладено усі необхідні умови кредитування, а саме: тип картки - Віза классік; тип кредитної лінії - відновлююча; валюта картрахунку - гривня; базова відсоткова ставка на місяць - 3%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості; реальна відсоткова ставка в місяць - погашення заборгованості мінімально можливими платежами 3,27 % умови про ліміт кредиту, строк та відсоткову ставку за договором (а.с.12).

Таким чином, із змісту досліджених судом документів видно, що сторони погодили основні умови кредитування.

До кредитного договору позивачем було долучено Витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.13-36).

Розглядаючи аргументи, наведені відповідачем у відзиві, з приводу того, що вона не підписувала кредитний договір, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що нею не підписувався договір від 11.01.2011 року, зокрема висновку судової почеркознавчої експертизи суду надано не було. Із клопотанням про призначення експертизи відповідач до суду не зверталась. Натомість, надана суду ПАТ КБ «Приватбанк» анкета-заява для отримання кредиту містить підпис ОСОБА_1 , а тому суд вважає вказану обставину встановленою.

Відповідно до наданих банком розрахунку заборгованості виписки за договором станом на 12.10.2020 року, в ОСОБА_1 станом на 11.10.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 17068 грн. 95 коп., в тому числі: 13024 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4044 грн. 48 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. (а.с.4-8, 48-52).

Частиною четвертою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтею 207 Цивільного Кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку застосування конструкції договору приєднання та його умови були роблені ПАТ КБ «Приватбанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Таким чином, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Саме до такої правової позиції дійшла Велика палата Верховного Суду, що була викладена у постанові від 03.07.2019 року провадження № 14-131цс19.

Як було встановлено судом, в заяві-анкеті від 11.01.2011 року та додатку до неї, було викладено інформацію тип картки - Віза классік; тип кредитної лінії - відновлююча; валюта картрахунку - гривня; базова відсоткова ставка на місяць - 3%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості; реальна відсоткова ставка в місяць - погашення заборгованості мінімально можливими платежами 3,27 % умови про ліміт кредиту, строк та відсоткову ставку за договором (а.с.12). Зазначені документи були підписані ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач була ознайомлена з умовами кредитування.

Підписавши заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України від № «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків, далі - Закон про бухгалтерський облік).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях (частина друга статті 9 Закону про бухгалтерський облік).

Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (абзац другий частини дев`ятої статті 9 Закону про бухгалтерський облік).

Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (пункт 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення).

Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254.

Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі (абзац другий пункту 4.10. Положення).

Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них (згідно із абзацом першим пункту 5.3. Положення ).

На підставі пункту 5.5 Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити:номер особового рахунку,дату здійснення останньої (попередньої) операції,дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку.

До матеріалів справи приєднано виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 станом на 12.10.2020 року.

Враховуючи вищезазначене виписка з особового рахунку ОСОБА_1 є належним і достатнім доказом щодо розрахунку вимог ПАТ КБ «Приват банк».

Будь-яких доказів на спростування зазначеного розрахунку, відповідачем суду надано не було.

Разом із тим, у поданому до суду відзиві відповідачем було зазначено, що термін стягнення заборгованості за карткою від 11.01.2011 року сплив, тобто ОСОБА_1 заявлено про застосування позовної давності у спорі. Розглядаючи подану заяву, суд виходить із наступного.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Відповідно до ч. 1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги(стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) (ст. 266 ЦК України).

Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як було встановлено судом, первинну кредитну картку дійсно було одержано відповідачем 11.01.2011 року, термін її дії визначено до 11.2014 року.

Однак, у подальшому, зазначена картка неодноразово перевипускалася, зокрема востаннє ОСОБА_1 було видано картку №590434 - 18.09.2018 року з терміном дії до 04.22 року. Зазначена обставина підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк», що наявна у матеріалах справи (а.с.10).

Відповідач періодично користувалася вказаною карткою, розраховувалася нею та поповнювала картку.

За змістом ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного чи кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, у даній справі відсутні визначені законом підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), проживаючої в АДРЕСА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (), яке розташоване в м. Київ вул.Грушевського, 1Д заборгованість за кредитним договором від 11.01.2011 року у розмірі 17068 грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Шевченківського

районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В.