Провадження № 4-с/344/13/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Лукинів І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про скасування постанови державного виконавця, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також «Скаржник») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просив скасувати постанову Державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любенько Н.Я. серії ВП №63729959 від 08.12.2020 року про закінчення виконавчого провадження; зобов`язати Державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любенько Н.Я. відновити виконавче провадження при виконанні ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.11.2020 року по справі №344/14718/20 (провадження №2/344/3622/20) та провести відповідні виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Вимоги скарги мотивовано тим, що постанову Державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любенько Н.Я. серії ВП №63729959 від 08.12.2020 року про закінчення виконавчого провадження прийнято з порушенням вимог закону та без достатніх на це підстав, оскільки не забезпечено виконання заборони суду громадянці ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам здійснювати будівельно-монтажні роботи та будь-які дії, пов`язані з таким виконанням, а саме щодо добудови третього поверху та мансарди в житловому будинку АДРЕСА_1 , до вирішення відповідного спору судом по суті та прийняття рішення.

ОСОБА_1 подано заяву про розгляд скарги без його участі, в якій він вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, явку уповноваженого представника не забезпечила, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. На адресу суду направила письмову заяву, в якій заперечила проти задоволення скарги та просила здійснювати розгляд скарги без її участі.

На підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши доводи учасників процесу, Судом встановлено наступне.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2020 року у справі №344/14718/20 заборонено відповідачу ОСОБА_2 , а також іншим особам продовжувати здійснювати будівельно-монтажні роботи та будь-які дії пов`язані таким виконанням, а саме щодо добудови третього поверху та мансарди в житловому будинку АДРЕСА_1 , до вирішення спору судом та прийняття рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

На виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2020 року у справі №344/14718/20 про забезпечення позову державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любенько Н.Я. було відкрито виконавче провадження №63729959.

Постановою Державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любенько Н.Я. серії ВП №63729959 від 08.12.2020 року про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження з примусового виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/14718/20 від 04.11.2020 року закінчено на підставі п.9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи вказану Постанову Державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любенько Н.Я. серії ВП №63729959 від 08.12.2020 року про закінчення виконавчого провадження незаконною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою.

Так, частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Як встановлено Судом, спірне виконавче провадження №63729959 було відкрито на виконання Ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2020 року у справі №344/14718/20 про забезпечення позову.

Вказаною ухвалою було заборонено відповідачу ОСОБА_2 , а також іншим особам продовжувати здійснювати будівельно-монтажні роботи та будь-які дії пов`язані таким виконанням, а саме щодо добудови третього поверху та мансарди в житловому будинку АДРЕСА_1 , до вирішення спору судом та прийняття рішення суду.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено таку підставу закінчення виконавчого провадження, як фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 4 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Так, в якості підстав незаконності оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, скаржник покликається на те, що станом на час винесення даної постанови державним виконавцем будівельно-монтажні роботи за відповідною адресою продовжувалися.

При цьому, доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

Крім того, Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 січня 2021 року у справі №344/14718/20 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 04 листопада 2020 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, апеляційний суд зазначив наступне: «Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, те, що власником приміщення № НОМЕР_1 та квартири АДРЕСА_1 є не відповідач ОСОБА_2 , а інша особа, враховуючи відсутність об`єктивних доказів участі у згаданому будівництві ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що підстав для забезпечення позову у даній справі шляхом накладення заборони ОСОБА_2 продовжувати здійснювати будівельно-монтажні роботи та будь-які дії, пов`язані з таким виконанням щодо добудови третього поверху та мансарди в житловому будинку АДРЕСА_1 у суду першої інстанції не було».

Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що: «… у будинку АДРЕСА_1 здійснювалось будівництво третього поверху та мансардного приміщення, яке позивачі просять визнати самочинним.

В засіданні апеляційного суду сторони вказали, що будівництво у будинку по АДРЕСА_1 завершено і право власності на згадані вище приміщення зареєстровано не за відповідачкою, а за іншою особою.

Таке посилання підтверджено долученими до справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлового приміщення №3 загальною площею 76,4 кв.м, яке знаходиться в будинку по АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку, тобто 3 поверху та мансардного приміщення з 16 та 11 грудня 2020 року відповідно являється ОСОБА_3 , що підтверджується довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №239634322 та №239633705 від 04 січня 2021 року».

Таким чином, апеляційним судом було встановлено, окрім іншого, і факт припинення здійснення будівельно-монтажних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , та реєстрації права власності на відповідні об`єкти нерухомості з 16 та 11 грудня 2020 року відповідно.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, факт скасування Ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2020 року у справі №344/14718/20 про забезпечення позову судом апеляційної інстанції, Суд приходить до висновку про необгрунтованість та безпідставність скарги ОСОБА_1 , а тому не знаходить підстави для її задоволення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 18, 19, 37, 63 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.259, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про скасування постанови державного виконавця, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 18.03.2021 р.

Суддя Домбровська Г.В.