Справа № 616/497/20
Провадження № 2/616/13/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

"21" липня 2021 р. смт. Великий Бурлук

Великобурлуцький районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Подмаркова Ю.М.

за участі: секретаря судового засідання - Капленко А.В.

розглянувши за відсутності учасників справи у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Великобурлуцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Великобурлуцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), з вимогами:

- визнати ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області;

- стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання даного позову до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути із відповідача судові витрати.

На обґрунтування позову позивач зазначила, що в період із липня 2014 року по травень 2015 року вона зустрічалась із відповідачем. В травні 2015 року позивач завагітніла. Через різні погляди щодо необхідності народження дитини вони з відповідачем припинили зустрічі і спілкування. ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_4 . На момент народження дитини позивач не перебувала у шлюбі і жодних контактів з батьком дитини вже не підтримувала, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено відповідно до положень частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Позивач не зверталася до ОСОБА_2 із пропозицією визнати батьківство дитини, чи звернутися до суду із позовом про визнання батьківства. В червні 2019 року, за ініціативи відповідача, вони відновили стосунки, розповіли донці, що відповідач є її батьком та з 28.01.2020 почали разом проживати однією сім`єю в квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, сімейне життя не склалося і з 06.06.2020 вона разом з донькою переїхали проживати окремо. Відповідач, визнавши ОСОБА_4 своєю рідною донькою, знову відмовився від неї.

З метою захисту прав та інтересів дитини, яка має право на належне батьківське виховання, на безперешкодне спілкування із батьком та належне матеріальне утримання з боку батька, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 01.09.2020 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 29.09.2020 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Великобурлуцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Ухвалою суду від 15.10.2020 призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, (61036, місто Харків, Харківська область, вул. Ковтуна, буд. 34), провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта.

18.01.2021 від Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи від 05.01.2021 № 9/1831СЕ-20 разом з матеріалами цивільної справи № 616/497/20 у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для відбору експериментальних зразків, станом на 05.01.2021 зразок біологічного матеріалу ОСОБА_2 до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України не надходив.

18.01.2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.00 годину 03.02.2021.

03.02.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

25.03.2021 ухвалою суду за клопотанням позивача повторно направлено до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ухвалу суду від 15.10.2020 та матеріали справи для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта.

24.06.2021 від Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи від 14.06.2021 № СЕ-19/121-21/8450-БД разом з матеріалами цивільної справи № 616/497/20 у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для відбору експериментальних зразків, станом на 14.06.2021 зразок біологічного матеріалу ОСОБА_2 до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України не надходив.

24.06.2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.00 годину 09.07.2021.

09.07.2021 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено.

21.07.2021 учасники справи повторно на судовий розгляд не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 , який повідомлявся про розгляд справи рекомендованими листами, направленими йому судом на адресу зареєстрованого місця проживання, та в порядку, визначеному частиною 13 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, шляхом направлення повідомлень про призначення судового засідання з використанням засобів мобільного зв`язку, не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання. Від отримання судової повістки про виклик у судове засідання, призначене на 21.07.2021, ОСОБА_2 відмовився, про що свідчить відмітка в довідці про повернення поштової кореспонденції.

Належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання представник третьої особи - Великобурлуцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до суду не з`явився, від начальника відділу Лебединської Н.О. надійшов лист про розгляд справи без участі представника.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала позивач.

Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась дитина жіночої статі - ОСОБА_3 , матір`ю якої зазначено ОСОБА_1 , а батьком якої, зі слів матері, був записаний ОСОБА_5 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України № 7 від 26.11.2019, виданого Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області та копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого 21.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції у Харківській області (а. с. 12, 13).

З копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 та довідки виконавчого комітету Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області № 08-17/734 від 26.11.2019 вбачається, що з 26.11.2019 ОСОБА_1 зареєстрована проживаючою за адресою: АДРЕСА_3 , разом з нею за вказаною адресою з 26.11.2019 зареєстрована проживаючою її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 8-10, 14).

На підтвердження факту батьківства позивачем, зокрема, надано: фотокартки, на яких відображено спільне проводження вільного часу ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 (а. с. 15).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до частини першої та другої статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 Сімейного кодексу України).

Тлумачення статті 128 Сімейного кодексу України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Щодо предмету доказування у даній справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц.

Згідно зі статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) зазначено, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Відповідно до частини першої статті 109 Цивільного процесуального кодексу України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Так, ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15.10.2020 у даній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу для з`ясування кровного споріднення між ОСОБА_2 та малолітньою ОСОБА_3 . Проведення експертизи було доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення експертам було поставлено питання:

1) Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ? 2) Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ?

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 попереджено судом про наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені статтею 109 Цивільного процесуального кодексу України.

Клопотання експерта від 13.11.2020 № 9/1831СЕ-20 Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про необхідність прибути з 10 до 11 год. 17.12.2020, для відібрання біологічних зразків, було надіслано судом відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , як до того ж вказана відповідачем у заяві, яка була подана ним до канцелярії суду 29.09.2020 вх. № 2417/20 (а. с. 35). Поштове відправлення було повернуто за закінченням терміну зберігання (а. с. 13 справи замінника).

На відбібрання біологічних зразків, в призначені експертною установою день та час, відповідач ОСОБА_2 не з`явився. 18.01.2021 від Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, станом на 05.01.2021 зразок біологічного матеріалу ОСОБА_2 до центру не надходив.

Після повторного направлення ухвали суду від 15.10.2020 та матеріалів справи для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, експертною установою було призначено відібрання зразків біологічного матеріалу з 10 до 11 години 31.05.2021 (а. с. 24 справи замінника).

Клопотання експерта від 21.04.2021 № СЕ-19/121-21/8450-БД Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про необхідність прибути з 10 до 11 години 31.05.2021 для відібрання біологічних зразків було надіслано відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 (а. с. 24 справи замінника). Поштове відправлення було повернуто за закінченням терміну зберігання (а. с. 26 справи замінника).

Окрім того, відповідача ОСОБА_2 , про необхідність прибути 31.05.2021 для відібрання біологічних зразків до експертної установи було повідомлено за телефоном, номер якого був зазначений ОСОБА_2 в заявці на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення. (а. с. 39) та в заяві, поданій до канцелярії суду 29.09.2020 вх. № 2417/20 (а. с. 35).

Однак, ОСОБА_2 не з`явився до експертної установи, не попередивши про поважність причини неявки.

Листом від 14.06.2021 № СЕ-19/121-21/8450-БД експертна установа повернула ухвалу суду про призначення експертизи без виконання з підстав вказаних вище (а. с. 87).

Слід зазначити, що відповідач був обізнаний про призначення в справі судової молекулярно-генетичної експертизи, про що свідчить його заява від 15.10.2020, в якій він вказав на відсутність заперечень проти призначення судової молекулярно-генетичної експертизи (а. с. 46).

Отже, призначена судом судова молекулярно-генетична експертиза не була проведена у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 без поважних причин для відбору біологічних зразків.

Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо дитини. Судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення експертизи та забезпечення участі відповідача у її проведенні. Разом із тим, відповідач умисно ухилився від участі у призначеній судом експертизі шляхом неявки на неодноразові виклики для відібрання біологічних зразків, про наявність поважних причин неявки не повідомив.

Вказані дії та його бездіяльність, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від відповідача.

Врахувавши вимоги статті 128 Сімейного кодексу України та, з огляду на неможливість проведення генетичної експертизи без вилучення біологічного матеріалу ймовірного батька, враховуючи, що відповідач належних і допустимих доказів на спростування тверджень позивачки суду не надав, суд доходить до переконання, що позов в частині визнання батьківства підлягає задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 слід зазначити таке.

Як встановлено судом, малолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Вимоги щодо розміру аліментів на дитину заявлені з дотриманням положень статей 182, 183 Сімейного кодексу України.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав визнати батьком малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , у останнього наявний обов`язок щодо утримання його доньки до досягнення нею повноліття.

Тому, суд доходить висновку, що позовна заява в частині стягнення аліментів також є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

В частині стягування аліментів належить звернути рішення до виконання негайно в межах платежу за один місяць.

Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесено та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору (а. с. 1, 2), які, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, оскільки позивач, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 142, 211, 223, частиною 2 статті 247, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Великобурлуцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягування аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 к., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн 80 к. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Великобурлуцьким районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.07.2021.

Найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка с. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

третя особа - Великобурлуцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), юридична адреса: смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область, вул. Весняна, буд. 51, .

Головуючий: Ю.М. Подмаркова