Справа № 545/2107/21
Провадження № 2-з/545/54/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2021 року. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області - Гальченко О.О., розглянувши матеріали заяви гр. ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області 02.07.2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, який суддя отримала 02.07.2021 року.

До Полтавського районного суду Полтавської області 02.07.2021 року надійшла заява гр. ОСОБА_1 про забезпечення позову, яку суддя отримала 02.07.2021 року.

Заявниця послалась на те, що до Полтавського районного суду Полтавської області мною подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання посередницьких послуг, укладеного між сторонами 15 січня 2019 року.

Відповідач зобов`язання свої не виконує та борг не сплачує, чим наносить збитки позивачу.

Після надання послуг та виконання її зобов`язань, відповідач зник з поля зору, на дзвінки не відповідає. З відомих достовірних джерел, їй стало відомо, що остання здійснює дії щодо приховування власного майна. Таким чином, існує реальна загроза знищення, приховування та продажу її майна до вирішення питання по суті, та у зв`язку з цим неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову та стягнення з неї коштів.

Згідно п. З ч. 1 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., № 40-42, ст. 492, в редакції Закону№ 2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів »Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, №> 48. ст.436) (надалі по тексту - ЦПК України), учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 4. ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами

Згідно Глави 10 ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову?

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших, осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 1, 2 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановления незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Окрім того, судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16 про визнання договору купївлі-продажу квартири недійсним та визнання права власності на квартиру), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювати свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

За своєю правовою природою забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та законних інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя.

Отже, питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, а також можливість реального і ефективного виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обгрунтованість позову не досліджується, адже питання обгрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вважаю, всі ці доводи та докази підтверджують обгрунтованість заявлених вимогв заяві про забезпечення позову, накладення арешту необхідне, так як на разі існує реальна загроза продажу активів відповідача, їх переоформлення на інших знайомих людей або компаній, відповідач зник взагалі. Без ухвалення рішення про накладення арешту, реальне виконання рішення суду буде неможливим та таким, що його утруднить. Таким чином, вважає заяву цілком обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Прохала :

- Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, котре належить на праві власності боржнику ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий органом 5301 від 26.03.2018 року) в межах суми заборгованості 50 000 тисяч гривень 00 коп.

- Накласти арешт на житловий будинок, котрий знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності боржнику ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 . паспорт?серії НОМЕР_1 виданий органом 5301 від 26.03.2018 року) в межах суми заборгованості 50 000 гривень 00 коп.

Дослідивши матеріали заяви по забезпечення позову, суддя дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.4 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову може бути подана до подання позовної заяви. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

П. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя ) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, приходжу до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може порушити права заявника утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву гр. ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, котре належить на праві власності боржнику ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданийорганом 5301 від 26.03.2018 року) в межах суми заборгованості 50 000 тисяч гривень 00 коп.

Накласти арешт на житловий будинок, котрий знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності боржнику ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 . паспорт?серії НОМЕР_1 виданий органом 5301 від 26.03.2018 року) в межах суми заборгованості 50 000 гривень 00 коп.

Ухвалу до виконання направити начальнику Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (36023, м. Полтава, вул. Стешенка, 6).

Відповідності до ст. ЗУ «Про виконавче провадження» що сторонами виконавчого провадження по виконанні ухвали являються:

Стягувач : ФОП ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 Свідоцтво про державну реєстрацію серія В 01, № 596644 від 18.03.2002 року

Боржник : ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер невідомий, паспорт серії НОМЕР_3 виданий органом 5301 від 26.03.2018 року

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали суду направити учасникам справи протягом 2 днів з дня її складання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала надрукована суддею та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко