Справа № 545/1842/20
Провадження № 2/545/122/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шелудякова Л.В.,

за участю секретаря судових засідань - Лабовкіної Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гайтота Ірина Миколаївна, яка діє в інтересах Рунівщинської сільської ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, посилаючись на те, що ОСОБА_1 будучи головою сільської ради завдав останній матеріального збитку на суму 61617,32 грн.

Ухвалою суду від 24.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

21.10.2020 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача. У відзиві зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає з таких підстав. З даним позовом вправі був звернутись вищестоящий в порядку підлеглості орган, а не Рунівщинська сільська рада, то того ж, правонаступником всього майна, прав та обов`язків Рунівщинської сільської ради є Новоселівська сільська рада об`єднаної територіальної громади, а тому позивач у даній справі є неналежним. Акт від 07.08.2019 року постійної депутатської комісії з питань соціально-економічного розвитку села, бюджету та фінансів з перевірки фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Рунівщинської сільської ради за період з 07.08.2015 року по 18.12.2018 року та рішення 35 позачергової сесії шостого скликання Рунівщинської сільської ради від 16.08.2019 року мають значні розбіжності. До повноважень постійної комісії ради, яка склала вказаний акт, не входить здійснювати перевірку фінансово-господарської діяльності виконавчих органів ради. Сам акт не відповідає вимогам законодавства, оскільки не підписаний головою постійної комісії, в акті відсутні відомості про загальну кількість осіб, які входять до його складу, а тому є неналежним доказом, який визначає розмір заподіяної шкоди.

Крім того зазначив, що 17.01.2019 року депутатами сільської ради складено довідку про стан та відповідність проведення касових видатків по Рунівщинсьій сільські раді Полтавського району за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, відповідно до якої заподіяну шкоду в розмірі 61617,32 грн. не виявлено. Також не виявлено завдання ОСОБА_1 шкоди позивачу і комісією сільської ради згідно акту від 22.01.2019 року.

Просить відмовити Рунівщинській сільській раді Полтавського району Полтавської області у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Гайтота І.М. позов підтримала та просила його задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 61617,32 грн. та судові витрати, які складають з судового збору, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у відзиві. В останнє судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Процай В.М. в попередньому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог за безпідставністю. Посилався на те, що з даним позовом звернувся неналежний позивач. Доказів заподіяння ОСОБА_1 шкоди сільській раді не надано, а згідно довідок, складених депутатами сільської ради про стан та відповідність проведення касових видатків по Рунівщинській сільські раді Полтавського району за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року не виявлено заподіяння сільській раді шкоди в розмірі 61617,32 грн. Відсутність заподіяної сільські раді шкоди підтверджено актом комісії сільської ради від 22.01.2019 року. В останнє судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Заслухавши представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням позачергової 34 сесії 6-го скликання Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 06.08.2015 року про дострокове припинення повноважень сільського голови, достроково припинено повноваження сільського голови Рунівщинської сільської ради ОСОБА_1 , в зв`язку з порушенням ним Конституції та Законів України.

Вищевказане рішення було оприлюднене в газеті «Вісті» № 33 (8840) від 14.08.2015 року, отже воно набрало чинності. В зв`язку з чим припинились повноваження сільського голови ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Отже, тільки суд має право визнати акти органів місцевого самоврядування незаконними.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради. Секретар сільської, селищної, міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови і до моменту початку повноважень сільського, селищного, міського голови обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на чергових місцевих виборах.

Тобто законодавством визначено дії, які повинні бути проведені після дострокового припинення повноважень сільського голови.

Разом з тим, невиконання позачергової 34 сесії 6-го скликання Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 06.08.2015 року про дострокове припинення повноважень сільського голови, призвело до заподіяння збитків місцевому бюджету.

Відповідно до Витягу з ЄРДР Полтавським районним відділенням поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області відкрито кримінальне провадження № 0000099 від 25.04.2019 року за ч. 1 ст. 351 КК України за фактом невиконання колишнім головою Рунівщинської сільської ради Полтавського району ОСОБА_1 рішення позачергової 34 сесії шостого скликання Рунівщинської сільської ради Полтавського району від 06.08.2015 року про дострокове припинення повноважень сільського голови, що призвело до незаконного привласнення посадових обов`язків і спричинило збитки місцевому бюджету.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Закону України «По місцеве самоврядування в Україні», повноваження секретаря сільської, селищної, міської ради можуть бути достроково припинені за рішенням відповідної ради.

Рішенням 35-ї позачергової сесії 6-го скликання депутатів Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 19.12.2018 року «Про припинення повноважень секретаря Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області» відповідно до положень ст. ст. 19, 144 Конституції України, положень ст. 26, ст. 46, ч. 3 ст. 50, ст. 59, ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», припинено повноваження секретаря Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_2 .

Рішенням 35 позачергової сесії 6-го скликання Рунівщинської сільської ради від 19.12.2018 року «Про обрання секретаря Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області та уповноваження її на вчинення дій» було обрано секретарем Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 , яка і внесла зміни до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо припинення повноважень сільського голови ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 27.12.2018 року ОСОБА_3 є виконуючою обов`язки сільського голови та секретарем Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Дані факти підтверджуються рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року по справі № 440/4745/18, яке набрало чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виконуючою обов`язки сільського голови та секретарем Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 було прийнято Розпорядження № 28 від 28.12.2018 року про звільнення з посади сільського голови ОСОБА_1 з 28.12.2018 року, керуючись при цьому рішенням 34-ої позачергової сесії 6-го скликання Рунівщинської сільської ради від 06.08.2015 року (про дострокове припинення повноважень сільського голови ОСОБА_1 , яке не було оскаржено, а тому є чинним), рішенням 35-ої позачергової сесії 6-го скликання Рунівщинської сільської ради від 19.12.2018 року, а також відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України.

Після чого комісією депутатів Рунівщинької сільської ради Полтавського району було проведено перевірку фінансово - господарської діяльності Рунівщинської сільської ради за період головування ОСОБА_1 та за результатами якої складено Акт від 07.08.2019 року Постійної комісії з питань соціально-економічного розвитку села, бюджету та фінансів Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Комісія виявила, що постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.07.2017 року по справі № 545/1603/16-а визнано незаконним і скасовано розпорядження голови Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_1 за № 21 від 17.08.2015 року «Про звільнення землевпорядника сільської ради ОСОБА_4 ». Поновлено ОСОБА_4 на посаді спеціаліста-землевпорядника Рунівщянської сільської ради Полтавського району Полтавської області з 18.08.2017 року.

Стягнуто з Рунівщянської сільської ради Полтавського району Полтавської області заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18.08.2015 року по 24.07.2017 року з розрахунку середньоденної заробітної плати, в сумі 61 617,32 грн. Стягнуто з Рунівщянської сільської ради Полтавського району Полтавської області на користь Держави судовий збір в сумі 1167,37 грн.Стягнуто з Рунівщянської сільської ради Полтавського району Полтавської областіна користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Не погодившись з даною постановою Рунівщинською сільською радою в особі ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 року, справа № 545/1603/16-а апеляційну скаргу задоволено частково, постанову скасовано в частині стягнення з Рунівщинської сільської ради витратна правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. В іншій частині постанову залишено без змін.

В акті постійної комісії з питань соціально-економічного розвитку села, бюджету та фінансів Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області зазначено, що він підлягає розгляду на черговій та/або позачерговій сесії Рунівщинської сільської ради, яка буде проведена першою (по даті) після складання цього акту.

Рішенням 35 позачергової сесії 6-го скликання Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 16.08.2019 року «Про звіт Постійної депутатської комісії з питань соціально-економічного розвитку села, бюджету та фінансів» вирішено прийняти до відома акт від 07.08.2019 року Постійної депутатської комісії з питань соціально-економічного розвитку села, бюджету та фінансів з перевірки фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Рунівщинської сільської ради за період з 07.08.2015 року по 18.12.2018 року.

За результатами виявлених порушень, що відображені в акті від 07.08.2019 року постійної депутатської комісії з питань соціально-економічного розвитку села, бюджету та фінансів з перевірки фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Рунівщинської сільської ради за період з 07.08.2015 року по 18.12.2018 року, виконуючому обов`язки сільського голови, секретарю Голишевій Т.В. організувати звернення до суду щодо стягнення з колишнього сільського голови ОСОБА_1 в порядку регресу коштів, виплачених за рахунок бюджету сільської ради землевпоряднику ОСОБА_4 на виконання виконавчого листа від 03 серпня 2017 року Полтавського районного суду Полтавської області по справі № 545/1603/16-а про стягнення з Рунівщинської сільської ради на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 61617,32 грн.

Згідно довідки виконавчого комітету Рунівщинської сільської ради від 20.08.2019 року № 02-46/242, 21.11.2017 року відповідно до постанови КМУ від 30.08.2011 року № 845 та виконавчого листа Полтавського районного суду Полтавської області від 01.11.2017 року по справі № 545/1603/16-а з реєстраційного рахунку Рунівщинської сільської ради № 6978 КПК 0100170 КЕКВ 2111 було проведено безспірне списання бюджетних коштів по перерахуванню заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_4 на суму 61617,32 грн. згідно меморіального ордеру № 1 від 21.11.2017 року.

Тобто фактично шкоду Рунівщинській сільській раді заподіяну ОСОБА_1 виявлено 07.08.2019 року.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що строки пропущено з поважних причин, а тому у відповідності до ст. 234 КЗпП України підлягають поновленню.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, завданої ним під час виконання трудових обов`язків, в зв`язку з тим що він перебував з ними в трудових відносинах та після проведення перевірки встановлено факт нестачі грошових коштів в розмірі 61617,32 гривень.

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. (стаття 139 КЗпП України)

Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої-третьої статті 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі статтею 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені статтею 130 КЗпП України.

Згідно статті 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою, другою статті 135-3 КЗпП України визначено, що розмір заподіяної підприємству, організації, установі шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

В пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникам», судам роз`яснено, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП, залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавці. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов`язків, за наявності порушення працівником трудових обов`язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв`язку між порушенням і шкодою та вини працівника.

Згідно з положеннями статті 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження сільського, селищного, міського голови за наявності підстав, передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Отже, тільки суд має право визнати акти органів місцевого самоврядування незаконними.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради. Секретар сільської, селищної, міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови і до моменту початку повноважень сільського, селищного, міського голови обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на чергових місцевих виборах.

Судом встановлено, що відповідач перебував на посаді сільського голови Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області та в результаті проведеної перевірки після його звільнення з посади було виявлено факт завдання матеріального збитку державі на суму 61617,32 грн.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлені судом обставини в їх системному зв`язку вказують на те, що позивачем доведено, що в результаті дій відповідача їм завдано матеріальну шкоду в розмірі - 61617,32 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні до суду позовної заяви не було сплачено судовий збір, а тому сума судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, статтями 130, 134, 135-1, 135-3, 136, 138, 139 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникам», суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах Рунівщинської сільської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником - задовольнити.

Поновити строк звернення до суду з вищезазначеним позовом як такий, що пропущено з поважних причин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області матеріальну шкоду в розмірі 61617,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Л. В. Шелудяков