Справа № 467/108/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне )

19.03.2021 року смт.Арбузинка

Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю:

секретаря Шарати Н.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

08.02.2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Банк, кредитодавець або позивач), звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 34866,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.11.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», оформивши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 29.11.2013 року, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Банк виконав усі взяті на себе зобов`язання за Договором, а відповідач в процесі користування кредитним рахунком не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у зв`язку із чим станом на 20.01.2021 року виникла заборгованість у розмірі 34866,98 грн., з яких: 28734,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 28734,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6132,77 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Посилаючись на наведене, Банк просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість.

10.02.2021 року провадження у справі відкрито, справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що необхідні докази наявні в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 двічі належним чином повідомлений про час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання в Україні, проте в судові засідання не з`явився. На цій підставі, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України в судовому засіданні 19.03.2021 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

З метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 29.11.2013 року, яка містить позначення, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та зобов`язаний виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.com.ua. (а.с.13). При цьому в анкеті-заяві ОСОБА_1 відсутні відомості про вид платіжної картки, розмір кредиту (кредитного ліміту), процентної ставки, а також не зазначені види відповідальності за порушення умов кредитування (неустойка).

Відповідно до наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.01.2021 року становить 34866,98 грн., з яких: 28734,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 28734,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6132,77 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно Довідки, наданої позивачем, відповідачеві ОСОБА_1 25.04.2013 року, 29.11.2013 року, 01.03.2017 року, 04.07.2018 року, 06.08.2018 року, 07.06.2019 року, 08.07.2020 року надавались кредитні картки, остання з терміном дії до березня 2024 року (а.с.11).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з ч. 3 цієї статті.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Так, у анкеті-заяві позичальника 29.11.2013 року, підписаній сторонами процентна ставка не зазначена. Банк, заявляючи вимогу про стягнення кредитної заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складову його повної вартості, заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 29.11.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на банківському сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частини укладеного договору, а також на підписаний особисто позичальником паспорт споживчого кредиту.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, базова процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначених в цих документах розмірах і порядку нарахування.

Наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 08.07.2020 року, тобто іншою датою ніж анкета-заява, та містить зауваження про те, що інформація зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 23.07.2020 року (а.с.14-16). Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Таким чином, суд вважає, що кредитодавець на виконання умов ЗУ «Про споживче кредитування» ознайомив відповідача, як споживача, з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, указавши при цьому, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Зважаючи на вищенаведене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Оскільки анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та штрафу, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, а Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була актуальною лише в період з 08.07.2020 року до 23.07.2020 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, і така інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування, суд дійшов виноску про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Щодо вимоги Банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту то вона підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 згідно розрахунку та виписки по рахунку клієнта користувався позиченими грошима, знімаючи готівку та повертаючи її. Заборгованість за тілом кредиту за розрахунком банку складає 28734,21 грн.

За такого позовні вимоги АТ КБ «ПиватБанк» належить задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в сумі 28734,21 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1870,70 грн. судового збору за подання позовної заяви (2270,00 грн. х 28734,21 грн. : 34866,98 грн. =1870,70 грн.)

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» , місцезнаходження по вулиці Грушевського, будинок 1Д в місті Києві, заборгованість в сумі 28734 (двадцять вісім тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» , місцезнаходження по вулиці Грушевського, будинок 1Д в місті Києві витрати по сплаті судового збору в сумі 1870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) гривень 70 копійок.

У задоволенні інших позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем та іншими учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.О. Догарєва