Справа № 930/2740/19
Провадження № 2/930/40/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2021 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Андрущак Л.П.

учасників справи: відповідача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, відповідно до якого з урахуванням зави про зменшення позовних вимог просила, стягнути з відповідача на її користь Ѕ частини ринкової вартості автомобіля марки ВАЗ 21213, 1999 року випуску, в сумі 22 989 грн. та Ѕ частину ринкової вартості причепа ПГМФ 8304, 2013 року випуску в сумі 4 073 грн.

Мотивуючи позов тим, що 24 квітня 1999 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_1 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Немирівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 25.

Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.04.2018 року рішенням Немирівського районного суду Вінницької області шлюб між ними розірвано.

За час спільного проживання у шлюбі ними було придбано майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21213, об`єм двигуна 1690 см3, 1999 року випуску, а також причеп ПГМФ 8304, 2013 року випуску,свідоцтва про право власності на яке видано на ім`я ОСОБА_1 .

В даний час між ними існує спір щодо порядку та способу поділу спільного майна, добровільно вирішити порядок поділу майна сторони не можемо.

У зв`язку з такими обставинами позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою від 19.03.2021 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 та призначено судову авто товарознавчу експертизу.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судовому засіданні позов з урахуванням зави про зменшення позовних вимог визнав в повному обсязі.

Заслухавши відповідача справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, вивчивши матеріали справи, а саме:копію рішення Немирівського районного суду Вінницької області від у справі № 140/160/18, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с10), копію витягу з Єдиного державного реєстру МВС України (а.с. 13), звіт № 1 про оцінку майна станом на 26 квітня 2021 року, відповідно до якого «-вартість автомобіля марки ВАЗ, модель 21213, 1999р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , колір білий, свідоцтво НОМЕР_3 , згідно його строку експлуатації, фізичного стану, пошкоджень, станом на 26 квітня 2021 року, без урахування ПДВ, складає - 45 978,00 грн.; вартість автомобільного причіпу марки ПГМФ, модель 8304, 2013р.в., д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , колір синій, свідоцтво НОМЕР_6 , згідно його строку експлуатації, фізичного стану, пошкоджень, станом на 26 квітня 2021 року, без урахування ПДВ, складає: 8 146 грн.» та враховуючи визнання позову відповідачем, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль та автомобільний причіп, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини вказаного автомобіля та автомобільного причіпу, що становить суму в розмірі 22 989 грн. та 4 073 грн.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим останній підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 кошти в сумі 22 989 (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн.. в рахунок відшкодування вартості її частки в автомобілі ВАЗ 21213 д.н.з НОМЕР_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 кошти в сумі 4 073 (чотири тисячі сімдесят три) грн.. в рахунок відшкодування вартості її частки в автомобільному причепі ПГМФ, д.н.з. НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 536,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складення повного судового рішення - 19.07.2021.

Суддя: С.М. Науменко