Єдиний унікальний номер справи 372/1095/20
Провадження №22-ц/824/8763/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2021 року у справі за позовом об`єднання співвласників житлового комплексу «Кантрі» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач як співвласник об`єднання співвласників житлового комплексу « Кантрі » порушив свої обов`язки співвласника зі сплати внесків, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача заборгованості. У зв`язку з вищевикладеним просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 635008,68 гривень, які включають в себе 614611,15 гривень - заборгованість зі сплати внесків; 13255,05 гривень - 3 % річних; 7142,48 гривень - інфляційні втрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2021 року вищевказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСЖК «Кантрі» грошові кошти у розмірі 635 008, 68 грн., які включають в себе 614 611, 15 грн. - заборгованість зі сплати внесків; 13 255, 05 грн. - 3% річних; 7 142, 48 грн. - інфляційній втрати та 9 525, 13 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

10.06.2021 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, не погоджуючись із викладеними у апеляційній скарзі доводами, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що вказане рішення не відповідає наведеним вимогам з огляду на наступне:

Однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції на думку апелянта є те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується із таким твердженням апелянта.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

До позовної заяви позивачем було долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ОСЖК «Кантрі» за організаційно-правовою формою є об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, у зв`язку з чим у своїй діяльності відповідач керується ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Вказаним законом визначено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Положеннями ст. 4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Згідно з ч. 1 ст. 98 та ч. 1 ст. 99 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, в тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Таким чином, ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

З огляду на вищевказане, та те, що позивач ОСЖК «Кантрі» є юридичною особою, а відповідач ОСОБА_1 є фізичною особою, яка наділена правами співвласника в юридичній особі (є її учасником), даний спір є спором, що виник між юридичною особою та її учасником, який пов`язаний з діяльністю ОСЖК «Кантрі», а тому має бути розглянутий за правилами господарського судочинства.

Схожої правової позиції дійшла й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року у справі №813/6286/15, у постанові від 06.02.2019 року у справі №462/2646/17 та у постанові від 02.10.2019 у справі №501/1571/16-ц.

Отже, згідно положень ст. 20 ГПК України спори юридичної особи з її учасником з питань стягнення внесків є питанням щодо діяльності такої юридичної особи, а тому є корпоративним спором та має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 255ЦПК України однією з підстав для закриття провадження у справі є випадок, коли справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції фактично розглянув господарський спір, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п.1 ч.1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 377, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір віднесений до юрисдикції господарських судів.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько