Справа № 490/4449/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Форвард", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Форвард", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., зареєстрований в реєстрі за №924, яким звернуто стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" в розмірі 14 095,28 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.03.2013 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», із заявою, що містила у собі пропозицію про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Відповідно Банком було відкрито на ім`я позивача поточний рахунок та видано картку, встановлено ліміт, в межах якого позивач мав право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого Банком кредиту. При цьому строк дії кредитного ліміту відповідав строку дії картки. Строк дії виданої позивачу картки - до 31.03.2015 р.

В травні 2020 р. позивач дізнався, що на його пенсійний рахунок накладено арешт. З метою дізнатись, що стало підставою накладення арешту, він звернувся до установи Банку. Його було повідомлено, що арешт на його пенсійні рахунки накладено на підставі Постанови приватного виконавця Павелків Т.Л.

05.11.2019 р. приватним виконавцем Вольф (Павелків) Т.Л. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження зі стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД». Підстава - виконавчий напис.

Як вбачається із зазначеної постанови приватного виконавця, 25.09.2019 р. приватним нотаріусом КМНО Незнайко Наталією Миколаївною було вчинено виконавчий напис № 924, відповідно до якого стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованість в розмірі 14 095 грн. 28 коп.

Між тим позивач ОСОБА_1 категорично не погоджується із існуванням у нього зазначеної заборгованості перед АТ «БАНК ФОРВАРД». Так строк дії картки було визначено до 31.03.2015 р., заборгованість позивачем погашалась частинами. Будь-яких повідомлень про наявність заборгованості та необхідність її погашення від відповідача ОСОБА_1 не отримував. Позивачу невідомо, з чого саме складається зазначена заборгованість, за який період вона була нарахована, тощо.

Оскільки письмової вимоги АТ «БАНК ФОРВАРД» позивач не отримував, він був позбавлений можливості самостійно ліквідувати допущені порушення - в разі їх наявності, з чим він не погоджується, перевірити правильність нарахування заборгованості, оскаржити виставлену банком вимогу у судовому порядку або направити заперечення кредитору. Крім цього, Відповідач не мав права нараховувати проценти за період після закінчення строку дії картки 31.03.2015 р. При цьому строк дії картки сплинув 31.03.2015 р., а виконавчий напис було видано більше ніж через чотири роки - 25.09.2019 р. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу не були подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, або навіть належного повідомлення боржника про наявність такої заборгованості (оскільки такого повідомлення ОСОБА_1 не отримував).

Відповідач АТ «БАНК ФОРВАРД» не надіслав позивачу жодного повідомлення щодо вказаної заборгованості. Сума заборгованості, на яку було винесено виконавчий напис нотаріуса, на думку позивача, є необґрунтованою та нічим не підтвердженою.

На підтвердження факту безспірності заборгованості АТ «БАНК ФОРВАРД» мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, кредитний договір та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати.

Виконавчий напис є незаконним, оскільки відсутні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити його вимоги та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 23.07.2020 року вказаний позов залишено без руху.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 13.08.2020 року, після усунення недоліків, відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом.

На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 11.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

17.02.2021 року матеріали справи передано судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 19.02.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки не повідомили.

27.07.2021 року до канцелярії суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гроднова А.М. направила заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Суд, дослідивши та перевіривши всі наявні докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. вчинено виконавчий напис, за яким підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованість становить 14 095 грн. 28 коп. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №924.

На підставі вказаного виконавчого напису, 05.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження №60489132, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження, наявною в матеріалах справи.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ "Банк Форвард", зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом у оскаржуваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Розподіляючи судові витрати, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, та вважає необхідним стягнути з відповідача АТ "Банк Форвард", на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства "Банк Форвард" (, адреса: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, 105), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною 25 вересня 2019 року за реєстровим номером 924, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" заборгованості в розмірі 18 174 грн. 42 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін