Рішення

Іменем України

17 лютого 2021 року місто Чернігів

Справа №751/3798/20

Провадження №2/751/164/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Грищенко Н. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Захаров Єгор Миколайович

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача адвоката Бабинець Сергій Петрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Адвокат Перепелиця А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення із спільної сумісної власності та визнати за позивачем право власності на 4/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 37-41).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2007 року. Згідно із рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 серпня 2011 року шлюб між подружжям розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований за адресою позивача, але фактичне місце проживання відповідача не відоме. Відповідно до судового наказу від 30 березня 2020 року, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова, із відповідача, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу щомісячно), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2020 та до досягнення дитиною повноліття.

За період шлюбу за спільні кошти сторони придбали квартиру у АДРЕСА_1 , яка є їх спільним сумісним майном. Однак, право власності було зареєстровано за відповідачем. Спірну квартиру було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Гезою І.А. та зареєстрованого у реєстрі за № 474. Відповідно до пункту 2.3 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19 лютого 2008 року загальна вартість квартири становить 134 300 гривень. Однак, представник позивача зазначає, що позивач надала свої особисті кошти для придбання даної квартири у сумі 23484 гривень, які отримані від продажу квартири, що належала їй на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_2 . Вказану квартиру позивач продала на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Скрипкою О.О. та зареєстрованого у реєстрі за № 2718. Право власності на вищевказану квартиру належало ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 22 квітня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 1715.

Позивач зазначає, що враховуючи незначний проміжок часу між продажем її власної квартири ( дата продажу - 14.12.2007) та купівлею спірної квартири (дата купівлі - 19.02.2008), доцільно врахувати дані кошти, як вклад у придбання квартири її особистих коштів, і відступити від рівності часток про поділі спірної квартири. Окрім того, просить врахувати що саме позивач постійно проживає з неповнолітнім сином та утримує його, а відповідач протягом дев`яти років після розірвання шлюбу ухиляється від участі в утриманні дитини. Наразі, відкрито виконавче провадження за номером - 62262282, однак на час звернення до суду, жодних виплат на утримання дитини позивач ще не отримувала. Просить також врахувати такі факти, як : ведення колишньою дружиною домашнього господарства, вагітності, пологів, догляду за малолітньою дитиною, участі в ремонті та облаштуванні квартири тощо. Згідно із звітом оцінки об`єкта житлової нерухомості, ринкова вартість однокімнатної квартири загальною площею 39,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на момент подачі позову до суду, становить 247045 гривень.

Враховуючи, передбачену чинним законодавством можливість відступлення від рівності часток при поділі майна подружжя, позивач вважає за доцільне поділити спірну квартиру наступним чином: 4/5-позивачу, 1/5-відповідачу, що в еквіваленті становить: 107440,00 гривень - 4/5 частки; 26860,00 гривень -1/5 частки від 110816,00 гривень.

07 вересня 2020 року представником відповідача адвокатом Бабинцем С.П. наданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. ( а.с. 82-84)

Заперечення обгрунтовані тим, що в якості підстави для задоволення позовних вимог позивач зазначає, що 19 листопада 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, а 19 лютого 2008 року, за твердженням позивачки, за спільні кошти набуті за час шлюбу, тобто за три місяці, була набута однокімнатна квартира в місті Чернігові. Позивачкою зазначена єдина підстава набуття права спільної сумісної власності - це придбання квартири під час зареєстрованого шлюбу.

Відповідач зазначає, що жодним доказом не підтверджується, що під час купівлі спірного майна були використані особисті кошти позивачки, реалізація подарованої позивачці квартири, здійснена 14 грудня 2007 року, а відповідачем квартира придбана через два місяці після цієї угоди, 19 лютого 2008 року.

Крім того, у договорі купівлі-продажу спірної квартири від 19 лютого 2008 року відсутні будь-які застереження, що придбана квартира є спільним сумісним майном, та куплена за спільні чи частково за кошти позивачки. Також, відсутні будь-які посилання, що позивачка надавала свою згоду на придбання цієї квартири.

Не зрозумілими є вимоги позивачки щодо відступлення від рівності сторін про поділі майна на тій підставі, що відповідач на протязі дев`яти років не сплачує аліменти. Відповідно до рішення суду, аліменти нараховуються тільки з 30 березня 2020 року, жодних доказів наявності заборгованості позивачкою не надано.

Також, відповідачу є незрозумілим вибраний позивачкою спосіб захисту, а саме: вимога щодо виділення із спільного майна 4/5 частини квартири.

22.09.2020 року представником позивача- адвокатом Перепелицею А.В. надано відповідь на відзив, в якому представник позивача просить задовольнити позов (а.с. 74-76)

У відповіді на відзив зазначено, що саме за період шлюбу, за спільні кошти, сторони придбали квартиру у АДРЕСА_1 , яка є їх спільним сумісним майном. Однак, право власності на квартиру було зареєстровано лише на відповідача, а не в частках пропорційно вкладеним коштам, оскільки на той час між подружжям існували довірчі відносини.

Твердження відповідача про те, що відсутні посилання про використання на придбання квартири особистих коштів позивача, не заслуговує на увагу та повністю спростовується наданими доказами. Також просить врахувати, що саме позивач постійно проживає з неповнолітнім сином та утримує його, тому можливе відступлення від засади рівності часток подружжя та збільшення частки майна позивача. Зазначає, що хоча протягом дев`яти років не було рішення про стягнення аліментів, відповідач утримувався від матеріального забезпечення дитини, а розмір отриманих аліментів згідно судового наказу від 30 березня 2020 року є недостатнім, оскільки нараховується по середній заробітній платі по регіону, а не ? від заробітку відповідача та відповідач немає офіційного доходу на території України.

07.12.2020 року представник позивача адвокат Перепелиця А.В. надіслала на адресу суду заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивач просить визнати спільною сумісною власністю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за позивачкою право власності на 4/5 частини зазначеної квартири ( а.с. 118-124)

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 08.07.2020 року відкрито провадження у справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23 жовтня 2020 року головуючим суддею визначено суддю Ченцову С.М.

Ухвалою судді від 28.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу в підготовче судове засідання.

Ухвалою судді від 10.12.2020 року прийнято до розгляду заяву представника позивача-адвоката Перепелиці А.В. про зміну предмету позову у справі, підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 у вступному слові підтримала позовні вимоги, викладені у заяві про зміну предмету позову. Пояснила, що у зареєстрованому шлюбі із відповідачем пеербьувала з 19.11.2007 року. У 2011 році шлюб між ними розірвано. Квартиру по АДРЕСА_1 купили із відповідачем 19.02.2008 року, вона була нова, після застройки. Купували за кошти , в тому числі отримані нею від продажу 17.12.2007 року своєї однокімнатної квартири. Документи на квартиру вирішити оформити на чоловіка. Звернулась із вимогою про стягнення аліментів із батька дитини, у 2020 році, до подачі позову про поділ майна.

У судовому засіданні 17.02.2021 року представник позивача, ОСОБА_4 позовні вимоги, з урахуванням зміненого предмету позову, підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що позивачка вважає, що може претендувати на більшу частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона надавала свої особисті кошти, які мала від продажу своєї квартири. Крім того, позивачка сама виховує дитину, батько лише сплачує аліменти.

Представник відповідача, ОСОБА_5 позов визнав частково, з підстав зазначених у відзиві на позов, не заперечує про визнання квартири за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, та визнання за позивачкою права власності на ? частки квартири. Пояснив, що позовна вимога щодо визнання за позивачкою права власності на 4/5 частини квартири суперечить, навіть , вимозі про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю. Та, обставина, що позивачка сама виховує дитину ніякими доказами не підтверджується, але вона і не може бути підставою для збільшення частки у спільній сумісній власності.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 19.01.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.13). ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син ОСОБА_3 (а.с. 14).

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.08.2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 12).

Згідно із судовим наказом, виданим 30.03.2020 року Новозаводським районним судом міста Чернігова, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно (а.с.16).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.03.2020 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано три особи, а саме: ОСОБА_2 - власник, ОСОБА_1 - колишня дружина та ОСОБА_3 -син (а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 була власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору дарування квартири від 20.04.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Куранковою О.М. та зареєстрованому у реєстрі за № 1715 (а.с. 19-20).

Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 14.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Скрипкою О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2718, позивач ОСОБА_1 продала вказану квартири за 23484 гривень (а.с.21).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гезою І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 474 , ОСОБА_2 купив квартиру за адресою : АДРЕСА_1 , вартістю 134 300 гривень (а.с. 22).

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 , виданого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації № 19984 від 17.01.2008 року, загальна площа квартири має 39,4 кв.м., житлова - 17,3 кв. м., та складається з однієї кімнати, двох коридорів, кухні, ванної, лоджії (а.с.48-49).

Згідно звіту про оцінку об`єкта житлової нерухомості, а саме однокімнатної квартири загальною площею 39,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 01.07.2020 року ринкова вартість об`єкта оцінки становить 247 045 (а.с.42-43).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Шлюб укладений сторонами 19.01.2007 року, розірваний 26.08.2011 року, згідно із рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.08.2011 року.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України .

Згідно із ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Суд встановив, що згідно договору купівлі-продажу квартири за адресою : АДРЕСА_1 , укладеного 19.02.2008 року, покупцем квартири є ОСОБА_2 , майно набуте сторонами за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю сторін.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно статті 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до пунктів 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги

подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) .

Дослідивши докази у справі в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на 4/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому суд враховує, що позивачка 14.12.2007 року продала свою особисту квартиру за ціною 23484 гривень, спірну квартиру сторонни придбали 19.02.2008 року за ціною 134 300 гривень, в новобудові, тобто для її проживання необхідно було здійснити ремонт. Відповідно до висновку про вартість майна станом на 01.07.2020 року вартість квартири склала 247045 гривень.

Позивач просить врахувати, що відповідач протягом дев`яти років після розірвання шлюбу ухилявся від участі в утриманні дитини, яка проживає із нею, а стягнуті за судовим наказом аліменти будуть недостатніми.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в Україні, працює за кордоном, що не заперечили сторони у справі.

Також, позивачка звернулася до суду про стягнення аліментів лише на початку 2020 року, що підтверджується судовим наказом, виданим 30.03.2020 року Новозаводським районним судом міста Чернігова. Доказів які б вказували на заборгованість про сплату аліментів, суду не надано.

Враховуючи викладене та відсутність обставин які б мали істотне значення при вирішенні спору про поділ майна, суд вважає що підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя немає, тому позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на квартиру підлягають задоволенню частково. Суд визнає за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 60, 63,65, 68-70 СК України, статтями 368, 372 ЦК України , статтями 13, 43, 76-81, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, враховуючи постанову Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2021 року

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 )

Суддя С. М. Ченцова