Справа №295/637/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15.11.2013 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № 10374305, відповідно до п. 2.2 якого їй було надано кредит у сумі 100000,00 грн. на споживчі цілі, зі строком користування кредитними коштами до 14.05.2018 року. В забезпечення належного виконання зобов`язань позичальником за договором про іпотечний кредит № 10374305 від 15.11.2013 року між банком та ОСОБА_1 15.11.2013 року укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір № 10374305/1, за яким предметом іпотеки є належна на праві власності позивачу однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором з другої половини 2016 року банк неодноразово повідомляв позивача у направлених йому листах у лютому та липні 2017 року про наявність простроченої заборгованості та необхідність її погашення. На вимогу банку позивачем частково погашено кредитну заборгованість відповідача шляхом внесення готівки в касу банку на загальну суму 21702,33 грн. На адресу відповідача було направлено претензію від 13.12.2019 року з вимогою відшкодувати сплачені кошти в сумі 21702,33 грн., яка залишена без задоволення.

Тому позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 21702,33 грн., інфляційні збитки в сумі 2824,03 грн., 3 % річних від прострочення боргу в сумі 1759,45 грн., судовий збір у сумі 840,80 грн. та 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Від відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову. У відзиві вказано зобов`язання ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит № 10374305 від 15.11.2013 року виконано в повному обсязі 22.03.2018 року і будь-яких претензій як до позичальника, так і до майнового поручителя ОСОБА_1 банк не має. Кошти, надані ОСОБА_1 у розмірі 21702,33 грн. на погашення заборгованості, внесені на відкриті рахунки для здійснення розрахунково-касового обслуговування кредиту позичальника. В справі № 295/12569/18 Богунським районним судом міста Житомира розглядався спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та 02.04.2019 року ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 30.09.2019 року.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, обрунтовуючи вимоги позову викладеними в ньому обставинами, пояснивши, що даний позов обгрунтований дещо іншими обставинами, ніж ті, якими обґрунтовані вимоги позову в справі № 295/12569/18, оскільки в розглянутій справі позов не містив посилання на ст. 42 Закону України «Про іпотеку» та після ухвалення судом рішення позивач направляв ОСОБА_2 ще одну претензію 13.12.2019 року. В останнє судове засідання представник не з`явився та надав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач ОСОБА_2 причин неявки до суду не повідомила. Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» надав заяву з проханням проводити судове засідання в його відсутності з урахуванням відзиву на позовну заяву.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі в частині вимог, які стосуються стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 21702,33 грн. та інфляційних збитків у сумі 2824,03 грн., необхідно закрити з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь позивача 21702,33 грн., інфляційні збитки в сумі 2824,03 грн., 3 % річних від прострочення боргу в сумі 1759,45 грн. Вимог до відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» позивачем не заявлено.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 02.04.2019 року в цивільній справі № 295/12569/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк», про стягнення боргу, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 30.09.2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2019 року в справі № 640/7778/18 зробив висновок, зідно якого позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Як убачається із змісту позовної заяви в справі № 295/12569/18, рішення Богунського районного суду міста Житомира від 02.04.2019 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 30.09.2019 року, в цій справі позивач просив стянути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором про іпотечний кредит у сумі 25309,96 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором у сумі 21702,33 грн.; інфляційні збитки в сумі 2824, 03 грн.; 3% річних від простроченого боргу в сумі 783,60 грн.; покласти судові витрати на відповідача. Вимоги позову були заявлені з тих самих підстав, що й в справі, яка розлядається, та в ухваленому рішенні до спірних правовідносин суд застосував ст. 42 Закону України «Про іпотеку».

Направлення позивачем відповідачу ОСОБА_2 ще однієї претензії 13.12.2019 року після ухвалення судом рішення не свідчить про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спір виник з інших підстав, відмінних від зазначених у справі № 295/12569/18, так як виникнення між ними спору в обох справах пов`язане зі сплатою позивачем кредитору грошових коштів у сумі 21702,33 грн. на часткове погашення кредитної заборгованості відповідача ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли відповідно до укладеного між нею та банком договору про іпотечний кредит № 10374305 від 15.11.2013 року, та невідшкодування позичальником цих коштів позивачу як майновому поручителю на його вимогу.

Наведене дає можливість зробити висновок про те, що рішення Богунського районного суду міста Житомира від 02.04.2019 року в справі № 295/12569/18, яке набрало законної сили, в частині вимог до ОСОБА_2 щодо стягнення з неї на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 21702,33 грн. та інфляційних збитків у сумі 2824,03 грн. ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, а саме між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим провадження в справі в цій частині вимог підлягає закриттю.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 260, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу в частині вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 21702,33 грн. та інфляційних збитків у сумі 2824,03 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Семенцова