22-ц/804/1640/21
263/6231/20

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/6231/20

Номер провадження 22-ц/804/1640/21

26 липня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Лісового О.О., Ткаченко Т.Б.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачка ОСОБА_2

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Кулик С.В.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Позов мотивовано тим, що 14 вересня 2017 року ОСОБА_2 взяла у позивача в борг грошові кошти у сумі 12 500,00 грн., які зобов`язалась повернути в строк до 15 листопада 2017 року, що підтверджується борговою розпискою від 14 вересня 2017 року. Оскільки своїх зобов`язань за даним договором ОСОБА_2 не виконала, позику своєчасно не повернула, позивач просив стягнути з неї заборгованість за договором позики у сумі 12 500,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено в передбаченому законом порядку право вимоги за борговою розпискою від 14 вересня 2017 року. Зокрема, у розписці, зазначено, що кошти відповідачка взяла в борг у ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 , а будь-яких інших ідентифікуючих особу кредитора ознак, зокрема номер та серія паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дата та рік народження, адреса прописки, зазначена розписка не містить.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подає апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що боргова розписка, яку він надав суду, є доказом того, що саме ним були надані кошти в борг відповідачці, а те, що його прізвище в розписці було не вірно зазначено свідчить про те, що відповідачка помилилась або навмисно невірно зазначила його прізвище, маючи на меті не повернути борг. Наявність в нього розписки, схожість прізвищ ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також те, що відповідачка ухилялась від явки до суду, щоб прийняти участь в судовому засіданні для надання пояснень, вважає є переконливими доказами того, що відповідачка взяла у нього в борг кошти та не бажає їх повернути.

Доводи і заперечення інших учасників справи.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 не скористалась.

Мотивувальна частина.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч.13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи.

Згідно оригіналу розписки від 14 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , взяла в борг та отримала грошові кошти у розмірі 12 500,00 грн. у ОСОБА_3 , які зобов`язалась повернути в строк до 15 листопада 2017 року (а.с 39).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Апеляційним судом встановлено, що в борговій розписці, наданій в оригіналі позивачем, особа позикодавця зазначена як ОСОБА_3 . Розписка підписана позичальником ОСОБА_2 (а.с.39). Відповідачка обізнана про розгляд даної справи, отримувала судову повістку про виклик під час розгляду справи у суді першої інстанції (а.с.33), а також копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги (а.с.59). При цьому заперечень проти позову та відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подавала.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність між сторонами правовідносин, які випливають із договору позики, оскільки наявна у позивача розписка підтверджує як факт укладення договору позики, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому доказів того, що позивач неправомірно заволодів цією розпискою суду не надано. Також не спростована та обставина, що у борговій розписці прізвище позикодавця написано з опискою.

Місцевий суд зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Отже, установивши, що зобов`язання ОСОБА_2 про повернення позивачу суми боргу підтверджуються наявною в позивача письмовою розпискою, умови якої щодо повернення коштів, отриманих у позику, позичальниця не виконала, суд апеляційної інстанції вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки на його користь боргу у сумі 12500 грн підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , суму боргу у розмірі 12 500,00 грн (дванадцять тисяч п`ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір за подання позову в сумі 840,30 грн і за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її прийняття.

Судді:

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.

Суддя: