Провадження № 2/161/3476/21
У Х В А Л А

26 липня 2021 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2021 року на адресу суду надійшов вказаний позов.

При цьому, позивач, як на підставу звільнення її від сплати судового збору, посилається на п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі №910/4518/16 зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: за вимогами про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, позивач не звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Як вбачається із позовної заяви, позивачка просить суд, зокрема стягнути на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день ухвалення судового рішення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачці ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір із врахуванням вищевказаних положень Закону України «Про судовий збір» у розмірі 908 грн. та подати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору суду.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, надавши їй строк для усунення недоліків, зазначених в даній ухвалі суду.

Керуючись ст. ст.175,185,353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, залишити без руху і надати їй строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Кирилюк В.Ф.