Справа № 314/1009/21
Провадження № 2/314/711/2021
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12.03.2021 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Свідунович Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільнянський молокозавод" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2021 позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Зі змісту позову вбачається, що заявлений позов є майнового характеру, оскільки позивачка однією з вимог просить стягнути з відповідача моральну шкоду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується. При цьому позивачка не зазначила ціну позову. Таким чином, позивачці необхідно вказати у позовній заяві ціну позову, виходячи з загального розміру суми грошових коштів, яка стягується з відповідача.

За вимогами ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Всупереч вказаних вимог закону, позивачка не сплатила суму судового збору. При цьому у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", як підставу звільнення від сплати судового збору.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачкою одночасно заявлені кілька вимог: поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, суд частково погоджується з доводами позивачки щодо звільнення від сплати судового збору за подання до суду позову в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, вищевказана норма Закону України "Про судовий збір" не поширюється на вимогу про стягнення моральної шкоди, судовий збір за яку має бути сплачений, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто як за позовну заяву майнового характеру, яка подана фізичною особою, виходячи з розміру ціни позову, однак не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн.

Таким чином, враховуючи, що до заяви не додано квитанцію про сплату судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, позивачці необхідно сплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує його оплату.

Таким чином, оскільки встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ЦПК України, вважаю, що її слід залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення зазначених вище недоліків.

При винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без руху, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий розгляд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільнянський молокозавод" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачці десятиденний строк для усунення недоліків, який починає рахуватися з дня отримання позивачкою копії ухвали.

Повідомити позивачці про необхідність усунути такі недоліки заяви:

- на підставі п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вказати у позовній заяві ціну позову, яка визначається загальним розміром суми грошових коштів, яка стягується з відповідача;

- сплатити судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди за ставками, визначеними п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою.

Роз`яснити позивачці, що у разі якщо у строк, встановлений судом, недоліки позовної заяви не будуть усунуті, заява, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважається неподаною і повертається позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Свідунович

12.03.2021