Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Макарчука С.М.,

з участю:

секретаря судового засідання - Колінько О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кобеляки цивільну справу № 532/2362/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з по позовом до ОСОБА_2 , у якому прохає:

- шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконкомом Бродщинської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.11.2008, - розірвати;

- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований 01.11.2008 у Бродщинській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 09.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з початку 2017 року, з цього часу спільне господарство ними не ведеться.

Позивачка вважає, що шлюб носить лише формальний характер, сім`я розпалася і її збереження є неможливим. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу воліє залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Водночас, позивачка зазначає, що їхній спільний син, ОСОБА_3 , проживає з нею та перебуває на її утриманні. Згоди між позивачкою та відповідачем з приводу матеріального утримання та виховання дитини не досягнуто.

Позивачка вказує, що наразі відповідач іншої сім`ї не має, інші особи на його утриманні відсутні, офіційно не працевлаштований, займається некваліфікованою роботою та періодично виїжджає на заробітки закордон.

Оскільки фізично-духовний розвиток дитини та матеріальне забезпечення її всім необхідним вимагає значних фінансових витрат, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти, вважаючи достатньою суму стягуваних аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 прийнято та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 судове засідання відкладене на 24 лютого 2021 року у зв`язку з нез`явленням відповідача.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року судове засідання відкладене на 18 березня 2021 року у зв`язку з нез`явленням відповідача.

У судове засідання 18 березня 2021 року:

- позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, 26 січня 2021 року та 23 лютого 2021 року подала заяви, у яких прохала справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити (а.с. 26, 34).

- відповідач ОСОБА_2 не з`явився, 18 березня 2021 року до початку розгляду справи по суті подав заяву, відповідно до якої прохає справу розглядати без його участі, позов визнає у повному обсязі (а.с. 41).

Відповідач правом відзиву не скористався. Будь-яких інших заяв чи клопотань з процесуальних питань чи щодо позовних вимог по суті не подавав.

Згідно з частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2008 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.11.2008, виданим виконкомом Бродщинської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 09 (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.05.2009, виданого виконкомом Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 10).

Спору про поділ майна чи визначення місця проживання дитини наразі між сторонами немає.

Розірвати шлюб через органи ДРАЦС неможливо, оскільки сторони мають неповнолітню дитину.

Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін.

Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем.

Відповідачем не заявлено клопотання про надання строку для примирення.

На цей час сім`я фактично розпалася, оскільки подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, а тому шлюб носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам позивача.

На час розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені статтею 110 Сімейного Кодексу України, судом не встановлені.

Відповідно до статті 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення.

Статтею 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Статтею 113 Сімейного Кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Зважаючи на думку позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачку слід надалі іменувати прізвищем « ОСОБА_1 ».

Також судом встановлено, що наразі сторони проживають окремо, фактично не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Кунівської сільської ради Кобеляцького району від 18.12.2020 за №02-24/553 (а.с. 11).

Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Заяв про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі сторонами не подавалося.

З урахуванням вимог статті 182 Сімейного Кодексу України та обставин, встановлених під час судового розгляду, суд вважає, що наявні підстави для стягнення із відповідача на утримання сина, ОСОБА_3 , аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2020 року, тобто дня звернення до суду із позовом, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач позов визнав у повному обсязі (а.с. 41).

За змістом частин 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також що наявні законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що заява відповідача про визнання позову може бути прийнятою, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального Кодексу України, Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України визнання у разі позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням визнання відповідачем позову до початку судового розгляду, позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого нею судового збору, а саме: в розмірі 420,40 грн. Решта 50 % сплаченого судового збору, а саме: в розмірі 420,40 грн., підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду із позовом за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, з відповідача підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 110, 111, 112, 113, 180, 182 Сімейного Кодексу України, статтями 141, 142, 263, 265, 280-289, 354, 355, 430 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти визнання позову ОСОБА_2 .

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 01.11.2008 Бродщинською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області за актовим записом № 09 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 березня 2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Кобеляцьким РВ УМВС України Полтавської області 18 грудня 2008 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя