1Справа № 335/488/19 2/335/818/2021
УХВАЛА
17 березня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дуда Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 93 497 грн. 70 коп.; суму моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп.; витрати за проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріальних збитків, нанесеного власнику автомобіля BMW 5281, державний номерний знак НОМЕР_1 , у результаті його пошкодження у розмірі 1 300 грн. 00 коп.; судовий збір у загальному розмірі 2 908 грн. 99 коп.
06.07.2020 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гусельникова М.О. надійшла заява про перегляд заочного рішення від 06.08.2019 року.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2020 року, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 року скасовано, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
У судове засідання, призначене на 17.03.2021 року, з`явився представник відповідача адвокат Гусельников М.О., проте, у зв`язку з неявкою у судове засідання позивача ОСОБА_1 , суд на місці ухвалив повторити виклик позивача та відкласти судове засідання на 11.03.2021 року о 11 год. 15 хв., про що свідчить протокол судового засідання.
Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права.
Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Розписки про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день, особами, які її вручили повертається до суду (ч. 2 ст. 130 ЦПК України).
Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місце знаходження під час провадження справи.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
На момент розгляду справи суду не було надано позивачем жодних відомостей щодо зміни її місця знаходження (зміни адреси, тощо).
Як вбачається із поданої позивачем позовної заяви та матеріалів справи, місце реєстрації позивача зазначено: АДРЕСА_1 , куди судом направлялися судові повістки-повідомлення про виклик до суду та отримані позивачем згідно даних рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.
За таких обставин, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що позивач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, вдруге поспіль не з`явилася до суду.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений представник позивача або позивач повторно не з`явилися в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомили про причини неявки, якщо від них не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.
Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обов`язки.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню позивачем своїх прав, остання не виконала покладені на неї процесуальні обов`язки та двічі поспіль у судове засідання не з`явилася.

Зазначені обставини свідчать про те, що неявки позивача у судові засідання є наміром затягнути розгляд справи по суті, яке в свою чергу суперечить вимогам ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

17.03.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гусельников М.О. звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просить суд позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без розгляду, або відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні заява позивача про розгляд справи за її відсутності, суд вбачає законні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що позивач будучи повідомленою належним чином про день та час судових засідань, двічі поспіль не з`явилася в судові засідання, заяви про розгляд справи за відсутності позивача суду не надано, клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (представника позивача) матеріали справи також не містять, розгляд справи без участі позивача чи його представника не є можливим, тому суд вважає, що з підстав п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ч. 3 ст. 131, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Макаров