Провадження № 2/582/73/21
Справа № 582/62/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2021 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Петен Я.Л.,

за участю секретаря - Климась С.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Валюха Ю.В.,

представника відповідача - адвоката Тихоши С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , смт Терни, Роменського (Недригайлівського) району Сумської області, до ОСОБА_2 , м. Херсон, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2021 року представник позивача, ОСОБА_1 , адвокат Валюх Ю.В., звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем, дійсним, та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на: житловий будинок загальною площею 57,0 кв. м., житловою площею 24,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,05 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,42 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.05.2018 позивач, ОСОБА_1 , та відповідач, ОСОБА_2 , домовились між собою про купівлю-продаж належного останньому на праві власності житлового будинку загальною площею 57,0 кв. м., житловою площею 24,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельними ділянками. За умовами домовленості, ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 32000,00 грн за житловий будинок, який відповідач отримав у спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.2016, та за земельні ділянки, про що відповідачем у присутності свідків надано розписку. Крім того, сторони домовились, що нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку та землі буде між ними укладений в подальшому, у січні 2019 року, оскільки відповідачу необхідно було переоформити земельні ділянки, як спадкове майно після смерті батька. Але на даний час відповідач ухиляється від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 , на прохання позивача не реагує, у зв`язку з чим позивач і звернулась до суду з цим позовом,

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Валюх Ю.В., позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Останній просив суд врахувати, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, відбулося повне виконання договору шляхом передачі нерухомого майна та земельних ділянок позивачу та сплати позивачем 32000,00 грн відповідачу. Передача позивачем грошових коштів ОСОБА_2 на виконання договору купівлі-продажу відбувалась у присутності свідків, які також підписали розписку. ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що є підставою для задоволення позову відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Представник відповідача, адвокат Тихоша С.М., у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що саму по собі розписку не можна вважати договором купівлі-продажу будинку та землі, а кошти по розписці від позивача були отримані ОСОБА_2 в рахунок оплати за користування (оренду) будинком. Пояснив, що земля, на час розгляду справи, не переоформлена. Також вказав, що сторони між собою договору купівлі-продажу не укладали, в тому числі і попереднього, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.2016 серії НВІ 495659 (а.с. 10), належить житловий будинок загальною площею 57,0 кв. м., житловою площею 24,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а. с. 12).

ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт від 11 листопада 2016 року на належний йому садибний (індивідуальний) житловий будинок за АДРЕСА_1 (а.с. 13-16).

Відповідно до вище вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці, яка рішенням виконкому Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області № 137 від 16.12.1993 була передана у приватну власність ОСОБА_3 , але Державний акт на право приватної власності на землю ним не отриманий у зв`язку зі смертю.

Згідно довідки виконкому Тернівської селищної ради від 15.11.2016 № 1175-02-27 (а.с. 18), житловий будинок, який належав померлому ОСОБА_3 (батьку відповідача), розташований в АДРЕСА_1 , на приватизованій земельній ділянці, яка згідно рішення виконавчого комітету Тернівської селищної ради № 137 від 16.12.1993 передана у приватну власність загальною площею 0,47 га, з них для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,05 га, та для ведення особистого селянського господарства - 0,42 га, в смт Терни.

Як зазначено представником відповідача у судовому засіданні, станом на день розгляду справи, відповідач після смерті батька земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 , не переоформлював.

23 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 32000,00 грн. в рахунок оплати за будинок, що підтверджується розпискою (а. с. 17), відповідно до змісту якої: «Я, ОСОБА_2 1964 р. прийняв кошти від ОСОБА_1 в сумі тридцять дві тисячі (32 тисячі грн). Претензій не маю, 23.05.2018, у присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Перерахування будинку за ОСОБА_1 ». Розписка скріплена підписами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Після підписання розписки, наступного дня, 24.05.2018 позивач зареєструвала своє місце проживання у зазначеному вище будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Станом на день розгляду справи позивач проживає у вказаному будинку.

Позивач та її представник у судовому засіданні пояснили, що таким чином - шляхом написання розписки відповідачем про прийняття коштів від позивача, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про укладення договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 і розпискою підтверджено передання відповідачу позивачем грошових коштів у сумі 32000,00 грн. саме в рахунок купівлі будинку та землі. Сторони самостійно визначили вартість будинку та землі у сумі 32000,00 грн. Позивач та її представник вказували, що нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу сторони планували укласти пізніше, у січні 2019 року, оскільки відповідачу необхідно було переоформити спадщину (землю) на себе після смерті батька. Попереднього договору вони також не укладали, бо його необхідно було також нотаріально посвідчувати, а на це були відсутні кошти. На даний час відповідач на зв`язок з позивачем не виходить та ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу будинку та землі належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснював, що відповідач отримував кошти від позивача в сумі 32000,00 грн., але в рахунок оренди будинку позивачем. За твердженням представника відповідача, розписку від 23.05.2018 не можна вважати договором купівлі-продажу, оскільки вона не містить істотних умов щодо купівлі-продажу будинку та землі. Крім того, зазначив, що будь-які договори між сторонами не укладались, а дійсна вартість нерухомого майна значно перевищує суму у 32000,00 грн. Також вказав, що станом на день розгляду справи, земля є не переоформленою.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (частина перша статті 657 ЦК України) (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Суд враховує пояснення позивача та її представника про домовленість укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у майбутньому після переоформлення відповідачем спадщини батька (земельних ділянок), а також пояснення представника позивача про відсутність коштів на нотаріальне посвідчення попереднього договору, у зв`язку з чим він і не був укладений на час передачі коштів відповідачу. Також суд враховує пояснення представника відповідача, який заперечує укладення між сторонами будь-яких договорів у встановленому законом порядку і зазначає про отримання відповідачем коштів від позивача у сумі 32000,00 грн. як плати за користування позивачем будинком.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, а також враховуючи пояснення сторін, суд доходить висновку про відсутність факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України.

Крім того, згідно вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язуються передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Для визнання такого договору дійсним обов`язковою умовою, як і для будь-якого іншого договору, є відповідність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина третя статті 209, частина перша статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Суд звертає увагу на те, що надана позивачем розписка від 23 травня 2018 року про отримання відповідачем від неї грошових коштів за будинок не свідчить про домовленість між сторонами щодо усіх істотних умом договору купівлі-продажу відповідно до вимог статей 638, 655 ЦК України, тому відсутні підстави вважати вказану розписку договором купівлі-продажу.

Отже, між сторонами взагалі відсутній договір купівлі-продажу хоча б у простій письмовій формі, є лише розписка про отримання грошових коштів відповідачем, тому вимоги позивача про застосування до спірних правовідносин частини другої статті 220 ЦК України, є безпідставними, оскільки вказана норма матеріального права підлягає застосуванню у разі укладення між сторонами правочину, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення такого договору.

На підставі викладеного, суд вважає, що договір купівлі-продажу не є укладеним та не може визнаватись дійсним у судовому порядку, та, відповідно, не може бути визнане право власності за позивачем на будинок та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у позові.

Оскільки позивач є звільненою від сплати судового збору, згідно вимог Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 , смт Терни, Роменського (Недригайлівського) району Сумської області, до ОСОБА_2 , м. Херсон, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 26 липня 2021 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Я. Л. Петен