Провадження №22-ц/812/249/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2021 року м. Миколаїв

справа № 486/345/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Лівінського І.В.,

переглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, постановлену 03 грудня 2020 року під головуванням судді Далматової Г.А., повний текст якої складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2018 року Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне об`єднання» звернулося до суду з заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по житлово-комунальним послугам у розмірі 8600 грн. 20 коп. та 176 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі даної заяви Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 03 квітня 2018 року видано судовий наказ, яким стягнуто зазначену заборгованість.

02 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування даного судового наказу разом з клопотанням про поновлення строку на подання цієї заяви.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що судовий наказ отримала тільки 25 листопада 2020 року в суді, після того, як дізналася про блокування соціальної банківської карти, на яку отримує державну допомогу на малолітніх дітей, в звязку із відкриттям стосовно неї виконавчого провадження з виконання вказаного наказу. Вважала вимоги Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об`єднання» необгрунтованими, оскільки вона не мала жодних договірних відносин із стягувачем та у період 2015-2018 років (час, за який нарахована заборгованість, що стягнута за судовим наказом) проживала за межами України.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду з підстав її невідповідності ст. 170 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати судовий наказ № 486/345/18 від 03 грудня 2020 року, закрити виконавче провадження стосовно неї та розблокувати соціальну банківську картку.

Вважає, що суд неуважно вивчив матеріали справи повернувши її заяву про скасування судового наказу без розгляду, так як вона не мала жодних договірних відносин із стягувачем (на наданому стягувачем договорі від 19 вересня 2011 року відсутній її підпис), у період з 2015 по 2018 роки проживала за межами України, а тому не могла отримувати послуги від стягувача.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено обставини, які свідчать про необгрунтованість вимог стягувача та не надано належних доказів, що підтверджують необгрунтованість вимог стягувача.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом, виданим Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 03 квітня 2018 року у справі № 486/345/18, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об`єднання» заборгованість по житлово-комунальним послугам з вересня 2015 року по 01 березня 2018 року в розмірі 8600 грн. 20 коп. та 176 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно супровідного листа, 05 серпня 2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області на адресу боржника ОСОБА_1 направлено копію судового наказу від 03 квітня 2018 року з додатками, однак поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 20).

25 листопада 2020 року ОСОБА_1 на підставі своєї заяви за вх. 8367/20 отримала у суді судовий наказ. (а.с. 34) та 02 грудня 2020 року звернулася до суду з заявою про скасування даного судового наказу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку для подачі цієї заяви посилаючись на те, що не мала жодних договірних відносин із стягувачем та у той час (2015-2018 роки) проживала за межами України.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду як таку, що не відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України. При цьому суд виходив з того, що заявницею в порушення пункту 5 частини 3 статті ст. 170 ЦПК України не зазначено про необґрунтованість вимог стягувача та не надано доказів на їх спростування.

Згідно частин 1-6 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Заява підписується боржником або його представником.

До заяви про скасування судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником;

3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що заява про скасування судового наказу, може бути повернута боржнику у визначених ЦПК України випадках.

За відсутності таких підстав суд має постановити ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Із заяви ОСОБА_1 про скасування наказу вбачається, що нею наведені доводи на підтвердження необґрунтованості, на її думку, вимог стягувача та зазначено про існування між сторонами спору щодо наявності договірних відносин та факту користування заявницею послугами стягувача.

Отже, викладені в оскаржуваній ухвалі недоліки заяви щодо не зазначення ОСОБА_1 про необґрунтованість вимог стягувача не відповідають змісту цієї заяви.

Статтею 170 ЦПК України, зокрема п. 5 ч. 3 цієї статті, не передбачено обов`язкове надання разом із заявою про скасування наказу доказів на спростування вимог стягувача

За такого не можна визнати, що оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до цивільно-процесуального законодавства, а тому відповідно до ч. 4 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Разом із тим, вимоги апеляційної скарги про закриття виконавчого провадження, відкритого на виконання виданого 03 квітня 2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області судового наказу стосовно ОСОБА_1 , та про розблокування соціальної банківської картки задоволенню не підлягають, оскільки перевірка провомірності таких дій виконавця виходить за межі даного апеляційного провадження, в якому перевіряється законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанії.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 грудня 2020 року скасувати, а матеріали заяви ОСОБА_1 направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року