Справа № 128/1951/21
УХВАЛА

26 липня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 згідно з ордером адвоката Череватого Петра Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі № 128/1951/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Тамара Петрівна, про визнання недійсними договорів дарування,

УСТАНОВИВ:

13.07.2021 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Тамара Петрівна, про визнання недійсними договорів дарування.

19.07.2021 від представника позивача ОСОБА_1 згідно з ордером адвоката Череватого П.М. на адресу Вінницького районного суду Вінницької області надійшла письмова заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження майна, що належить ОСОБА_3 , а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206); земельної ділянки кадастровий номер :02:007:0072, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206); земельної ділянки кадастровий номер :02:007:0073, площею 0,0213 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206).

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що як вбачається із змісту позовної заяви, а також долучених до неї документів,відповідач ОСОБА_2 після скоєння ним ДТП 19.01.2018 та визнання його винним постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і подання до нього ОСОБА_1 позовної заяви про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди (збитку), завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, 17.05.2021 з відповідною заявою про забезпечення позову,13.07.2018 відчужив належні йому на праві приватної власності земельні ділянки та житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь відповідача ОСОБА_3 .Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 на момент укладення оспорюваних договорів передбачав та знав про свій обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження належного ОСОБА_1 автомобіля. Між сторонами в усному порядку обговорювалось питання добровільного відшкодування такої шкоди. Більше того, на момент укладення оспорюваних договорів позивачем вже було пoдано до суду відповідну позовну заяву та заяву про забезпечення позову.Відчужуючи своє майно, відповідач ОСОБА_2 діяв недобросовісно та зловживав своїм цивільним правом з метою уникнення можливого подальшого звернення стягнення на його майно, як боржника.Окрім того, оспорюванні позивачем правочини, на його думку, є фіктивним, оскільки були укладені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, та з приховуванням справжніх намірів відповідачів уникненняможливого стягнення на майно відповідача ОСОБА_2 .Крім цього, після відчуження житлового будинку на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 продовжує у ньому проживати. Окрім того, відповідачем ОСОБА_2 з метою уникнення можливого подальшого звернення стягнення на його майно, як боржника, після постановлення ухвали про забезпечення позову 17.09.2019 у справі №128/195/18 також було відчужено квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вважає, що ОСОБА_3 у випадку не вжиття заходів забезпечення позову матиме реальну змогу відчужити вказане майно на користь третьої особи і тим самими унеможливити виконання рішення суду у даній справі шляхом відновлення права власності на вказанемайно за відповідачем ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з довідкою, складеною заступником керівника апарату Вінницького районного суду Вінницької області Чорною Л.С., суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф. відповідно до наказу в.о. голови суду від 16 липня 2021 року № 51-в/г перебувала у відпустці з 19 липня 2021 року до 23 липня 2021 року включно, тому питання про розгляд заяви про забезпечення позову вирішується лише 26.07.2021.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, оглянувши матеріали позовної заяви, доходжу такого висновку.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно з приписами якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози не виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду в разі ухвалення такого на користь позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Наведене свідчить про те, що захист прав та інтересів позивача стане неможливими без вжиття заходів забезпечення позову, для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат у випадку задоволення позову.

Підставою для накладення заборони відчуження майна є докази, що свідчать про наявність такого майна та його належність особі на праві власності.

Судом установлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206); земельна ділянка кадастровий номер :02:007:0072, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206); земельна ділянка кадастровий номер :02:007:0073, площею 0,0213 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206), перебувають у приватній власності ОСОБА_3 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2021.

Беручи до уваги той факт, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсними договорів дарування, на підставі яких на праві власності ОСОБА_3 належить вищезазначене майно, отже, обрання такого способу забезпечення позову як накладення заборони на відчуження вказаного майна відповідає і предмету позовних вимог, і вимогам статей 149, 150 ЦПК України. Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, доходжу висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження майна, що належить ОСОБА_3 , до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Тамара Петрівна, про визнання недійсними договорів дарування, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову позивача.

При цьому обраний представником позивача вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість відчужити його.

Положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направити судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12-13, 81, 89 149, 150, 153, 157, 260-261, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 згідно з ордером адвоката Череватого Петра Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі № 128/1951/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Тамара Петрівна, про визнання недійсними договорів дарування задовольнити.

Накласти заборону на відчуження майна, що належить ОСОБА_3 , а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206); земельної ділянки кадастровий номер :02:007:0072, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206); земельної ділянки кадастровий номер :02:007:0073, площею 0,0213 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206).

Копію ухвали для відома направити учасникам справи, а також Вінницькому районному відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Вінницькій районній державній нотаріальній конторі, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська