УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участі секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про закінчення виконавчих проваджень та повернення виконавчих документів стягувачу, -

У С Т А Н О В И В:

Скаржниця ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначено, що на виконанні у Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) перебувало декілька виконавчих проваджень, а саме: ВП №50183963 (на підставі виконавчого листа №264/7098/15-ц від 29.12.2015 року, виданого Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно; борг із сплати аліментів на момент повноліття дитини становить 21447,97 грн.); ВП №62407767 (на підставі постанови №57571044 від 18.06.2020 року Кальміуського ВДВС про стягнення на користь держави витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 180,00 грн.); ВП №62407671 (на підставі постанови №57571044 від 18.06.2020 Кальміуського ВДВС про стягнення на користь держави виконавчого збору у розмірі 85,00 грн.); ВП №51240523 (на підставі виконавчого листа №264/7098/15-ц від 29.12.2015, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, про стягнення на користь держави судового збору у розмірі 487,20 грн.). Всі вищезазначені виконавчі провадження були завершені на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку з неможливістю стягнення суми боргу) та на теперішній час знаходяться в електронному архіві АСВП. При цьому, на особисті банківські рахунки ОСОБА_1 та належне їй нерухоме майно державним виконавцем накладені арешти. Заявниця має намір сплатити всю наявну заборгованість, проте позбавлена цієї можливості через винесення державним виконавцем постанов про закінчення виконавчих проваджень та повернення виконавчих документів стягувачу, відтак просить скасувати вищевказані постанови державного виконавця.

Скаржниця та її представник ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру серії ДН №087899 від 07.07.2021 року, в судове засідання не з`явились, подали відповідні заяви, згідно яких вимоги, зазначені в скарзі підтримали, просили їх задовольнити, скаргу розглянути у їх відсутність.

Представник Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) державний виконавець Полонська Я.А. в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, додатково в письмових поясненнях зазначила, що виконавчі провадження ВП №50183963, ВП №62407767, ВП №62407671 та ВП №51240523, за якими боржницею є ОСОБА_1 , були завершені на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку з неможливістю стягнення суми боргу) та знаходяться в електронному архіві АСВП, відтак відсутня можливість надати їх в судове засідання. Дійсно, на особисті банківські рахунки ОСОБА_1 та належне їй нерухоме майно, державним виконавцем накладено арешти, які діють на теперішній час. Для того, щоб завершити вищезазначені виконавчі провадження у зв`язку із повною сплатою, державному виконавцю необхідно, відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», відновити виконавчі провадження. Відновлення виконавчого провадження (ст.41 Закону України «Про виконавче провадження») та повернення його з електронного архіву (Розділ VIII Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016р. №2432/5) відбувається лише у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку. При цьому вказала, що вищевказане питання можливо вирішити судом лише після надання ОСОБА_1 квитанцій про сплату сум боргу на депозитний рахунок Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Східного МРУ МЮ (м.Харків).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов`язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04), Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby V. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi V. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Згідно вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями в абз.2 п.1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція), виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) перебувало декілька виконавчих проваджень, а саме:

- ВП №50183963 (на підставі виконавчого листа №264/7098/15-ц від 29.12.2015 року, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно; борг із сплати аліментів на момент повноліття дитини становить 21447,97 грн.);

- ВП №62407767 (на підставі постанови №57571044 від 18.06.2020 року Кальміуського ВДВС про стягнення на користь держави витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 180,00 грн.);

- ВП №62407671 (на підставі постанови №57571044 від 18.06.2020 Кальміуського ВДВС про стягнення на користь держави виконавчого збору у розмірі 85,00 грн.);

- ВП №51240523 (на підставі виконавчого листа №264/7098/15-ц від 29.12.2015, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, про стягнення на користь держави судового збору у розмірі 487,20 грн.) Суму боргу, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір не сплачено. Загальна сума боргу становить 765,92 грн.

Згідно листа Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) від 18.06.2021 року, сума боргу, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір не сплачені, всі вищезазначені виконавчі провадження були завершені на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку з неможливістю стягнення суми боргу) та на теперішній час знаходяться в електронному архіві АСВП.

За постановами державного виконавця від 12.02.2018 року та 13.10.2020 року на особисті банківські рахунки ОСОБА_1 та належне їй нерухоме майно накладені арешти, дію постанов не скасовано.

На теперішній час ОСОБА_1 має намір сплатити всю наявну заборгованість, проте позбавлена цієї можливості через винесення державним виконавцем постанов про закінчення виконавчих проваджень та повернення виконавчих документів стягувачу.

Для того, щоб завершити вищезазначені виконавчі провадження у зв`язку із повною сплатою, державному виконавцю необхідно, відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», відновити виконавчі провадження.

Згідно ст.41 Закону України «про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

28.07.2021 року ОСОБА_1 надані суду копії квитанцій про плату сум боргу (21447,97 грн., 180 грн., 85 грн., 765,92 грн.) на депозитний рахунок Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Східного МРУ МЮ (м.Харків).

Наведені обставини дають підстави дійти висновку про те, що на теперішній час, ураховуючи дієвий намір боржниці здійснити повну сплату заборгованості, наявні підстави щодо відновлення вищезазначених виконавчих проваджень.

Відповідно до вимог ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.14 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, враховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ані ЦПК України, ані Законом України «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, за подання скарги судовий збір не сплачується.

Зважаючи на те, що інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, по справі не було та суду не надано відповідних доказів, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з органу державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 258, 260, 261, 352, 354, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про закінчення виконавчих проваджень та повернення виконавчих документів стягувачу - задовольнити.

Скасувати постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про закінчення виконавчих проваджень ВП №50183963, ВП №62407767, ВП №62407671, ВП №51240523 та повернення виконавчих документів стягувачу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. В. Пустовойт