Справа № 295/3792/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1420/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Чішман Л. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Кузьменка Б. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу

Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л. М. в залі суду в м. Житомир, повне судове рішення складене 27 листопада 2020 року,

у цивільній справі № 295/3792/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення збитків та визнання договору недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 27.04.2017, просила розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, який буде побудований, укладений 11.03.2014 між Багатопрофільним малим приватним підприємством «Сприяння» та ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача збитки, у розмірі 21 021,04 доларів США, що еквівалентно 567 021,43 грн, стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 40 126,47 грн, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 20 299,37 грн, моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн та понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.03.2014 між ОСОБА_1 та Багатопрофільним малим приватним підприємством «Сприяння» в особі його власника ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, який буде побудований. Відповідно до договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на які передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, який буде побудовано на стадії до оздоблювальних робіт, а саме: будівництво одного малоповерхового (два поверхи + мансарда) житлового будинку садибного типу в групі малоповерхових житлових будинків садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 . Продавець передає покупцю будинок на стадії до оздоблювальних робіт, а це 70% готовності, запланований термін будівництва об`єкта нерухомості, відповідно до пункту 4 договору - до 30.11.2014. На виконання свого обов`язку позивач сплатила відповідачу 105 000 грн грошовими коштами у визначений договором термін, натомість продавець свого обов`язку не виконав та до сьогоднішнього часу будинок не побудований. Оскільки запланований термін будівництва вже сплив, а продавець уникає спілкування з позивачем, 17.06.2015 остання звернулась з листом до відповідача, в якому просила повідомити про хід будівництва. Жодної відповіді на зазначений лист не було отримано.

Щодо правового обґрунтування позову, то позивач зазначила, що умови укладеного з відповідачем договору від 11.03.2014 містять у собі елементи договору будівельного підряду та купівлі-продажу. Відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Позивач вважає, що оскільки сплатила відповідачу 105 000,00 грн, що становить 90% від 116 643,22 грн, будинок мав бути готовий як мінімум на 60%, натомість, продавець не побудував навіть 1%. Щодо обґрунтування суми збитків, позивач вказала, що оскільки відповідач прийнятих на себе зобов`язань не виконав, та отримані грошові кошти в добровільному порядку не повернув та продовжує ними користуватись, гроші підлягають стягненню із нарахуванням процентів та індексу інфляції. Позивач сплатила на користь відповідача 105 000,00 грн або 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) доларів США 51 цент по курсу долара згідно договору - 9,99. Офіційний курс долара США, встановлений НБУ на день подачі позову 01.03.2016, становив 27,0948 грн та, відповідно, щоб купити 10 510,51 дол. США необхідно сплатити 284 780,16 грн. Дана сума і є збитком позивача, що підлягає стягненню на думку позивача.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Розірвано договір «Купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, який буде побудований» від 11.03.2014, укладений між Багатопрофільним малим приватним підприємством «Сприяння» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» на користь ОСОБА_1 105 000,00 грн завданих збитків, 49 560,00 грн інфляційних за період з грудня 2014 року по січень 2016 року включно та 3 935,34 грн - 3% річних за період з 01 грудня 2014 року по 01 березня 2015 року, а всього 158 495,34 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

28 травня 2021 року до Вінницького апеляційного суду відповідно до розпорядження голови Житомирського апеляційного суду від 25 травня 2021 року надійшла на розгляд вказана цивільна справа № 295/3792/16-ц разом з апеляційною скаргою Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2020 року.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до Корольовського районного суду м. Житомира на розгляд за встановленою законом територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що ухвалене судом рішення є заочним, оскільки прийняте за відсутності представника відповідача, який не був належним чином повідомленим про дату, місце та час судовою повісткою, яка б була направлена за належною офіційною адресою місцеперебування представника відповідача.

Вважає, що судом не було повно з`ясовано всіх фактичних обставин справи, не досліджено наявних у матеріалах справи доказів і не надано їм належної оцінки, у зв`язку із цим судове рішення є незаконним та необґрунтованим та прийняте з порушенням територіальної юрисдикції.

Так, на час прийняття суддею Чішман Л. М. до свого провадження цієї справи, а це 25.11.2019, чинним законодавством змінено положення ЦПК України щодо правил визначення виключної підсудності спорів, а саме, 15.12.2017 набрали чинності зміни до ГПК, ЦПК та КАС України, внесені відповідним Законом України від 13.10.2017 № 2147-VIII. При цьому в попередній редакції ЦПК України йшлося про виключну підсудність цивільним судам справ у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном. Натомість у статті 30 ЦПК України в чинній редакції йдеться про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, тобто, перелік спорів цієї категорії розширено.

На думку скаржника, суддею умисно не вжито передбачені законодавством заходи щодо забезпечення повноти судового розгляду та встановлення всіх обставин справи, що мають істотне значення не лише для вирішення спору, а й для вирішення необхідних процесуальних питань. Зокрема зазначає, що поштова адреса відповідача АДРЕСА_2 , про що суду було відомо, однак судова повістка була направлена на адресу: АДРЕСА_3 , де за вказаною адресою знаходиться ДП «Житомирська ПМК», а не відповідач. При цьому суд першої інстанції здійснив розгляд справи за відсутності представника відповідача, без врахування того, що останній не був належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання, чим порушив його конституційне право на участь у судовому розгляді та вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд. Отже, під час розгляду справи судом першої інстанції не було з`ясовано, чи був належним чином повідомлений відповідач у цій справі, що є порушенням норм ЦПК України.

Крім того, скаржник вважає, що приймаючи до розгляду вказану цивільну справу, після чотирьох років її слухання попереднім суддею, суддя Чішман Л. М. не розглянула клопотання відповідача, направлене до суду 19.11.2019 з вимогою до судді Перекупко І. Г., привести розгляд справи у відповідність до належної територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки в наявних вже тоді матеріалах справи було достатньо інформації про перебування нерухомого майна на території Корольовського району м. Житомира. Таким чином, станом на 25.11.2019, суддя Чішман Л. М. в своєму розпорядженні мала належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що між позивачем і відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, який буде побудований і його адреса: АДРЕСА_1 , і станом на 25.07.2014, на цьому об`єкті виконані роботи на загальну суму 164 727,60 грн. Про вказані обставини свідчить Акт (б/н) виконаних будівельних робіт на об`єкті, який замовила ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 11.03.2014, який на думку скаржника, є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом відсутності жодної вини відповідача перед позивачем і не дослідження та неврахування цього доказу при винесенні остаточного рішення за відсутності відповідача, призвело до його безпідставності, необґрунтованості та незаконності. Звертає увагу, що порівнюючи з сумою, що сплатила позивач 105 000 грн, різниця складає: 164 727,60 грн 105 000 грн = 59 727 грн 60 коп.

Також зазначає, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватись як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Виходячи з аналізу норм ЦПК України вважає, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочате, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

У строк, встановлений апеляційним судом, позивач ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву не скористалася.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, і надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, в телефонному режимі повідомила, що не заперечує проти розгляду справи без її участі, відкладення розгляду справи вважає недоцільним.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність позивача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.03.2014 між Багатопрофільним малим приватним підприємством «Сприяння» в особі його власника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, який буде побудований (далі - Спірний договір) (т. 1, а.с. 9-15).

Відповідно до умов Спірного договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості (об`єкт нерухомості, який буде побудовано, а саме будівництво одного малоповерхового (два поверхи + мансарда) житлового будинку садибного типу в групі малоповерхових житлових будинків садибного типу по проїзду Ожиновому, 4, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ) у порядку на умовах, передбачених цим Договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Земельна ділянка, на якій розміщено об`єкт нерухомості складає 138 кв.м.

На підтвердження відомостей щодо земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт нерухомості, відповідачем наданий суду кадастровий план земельної ділянки позиції на плані № 6в проїзд Ожиновий в м. Житомирі (т. 5 а.с. 188).

Сторони домовились, що майнові права на які передаються за даним Договором, є об`єкт нерухомості, який буде побудовано на стадії до оздоблювальних робіт.

Запланований термін будівництва об`єкту нерухомості - до 30.11.2014.

Майнові права на об`єкт нерухомості за цим Договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання Акту, який підписується не пізніше 20 робочих днів з дати здійснення покупцем оплати 100,00% вартості майнових прав (п. 4).

Купівля-продаж будівництва буде проводитись по договірній ціні 349 650,00 грн (п. 18).

Покупець здійснює розрахунок за даним Договором в наступному порядку та в такі строки: 100 000,00 грн покупець сплачує за перші п`ять місяців, рівними долями по 20 000,00 грн щомісяця, з 1-го по 5-те число кожного місяця, а решта вартості (249 650,00 грн), покупець сплачує продавцю в наступні 60 місяців, рівними долями (п. 21).

Згідно з прибутковими касовими ордерами та квитанціями, за період з 11.03.2014 по 12.05.2014 ОСОБА_1 сплатила БМП «Сприяння» 105 000,00 грн на виконання вимог Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.03.2014.

Відповідно до Акту виконаних будівельних робіт станом на 25.07.2014 на об`єкті малоповерховому житловому будинку садибного типу в АДРЕСА_1 у відповідності з Договором купівлі-продажу майнових прав від 11.03.2014, виконано робіт на 164 727,60 грн (т. 1, а.с. 100-103).

Поряд з цим, встановлено, що 30.04.2010 Інспекцією ДАБК у Житомирській області надано дозвіл Багатопрофільному малому приватному підприємству «Сприяння» на виконання підготовчих робіт до будівництва групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих земельних ділянках, що розташовані за адресою, зокрема, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 .

19.08.2010 Інспекцією ДАБК у Житомирській області надано дозвіл Багатопрофільному малому приватному підприємству «Сприяння» на виконання будівельних робіт з будівництва групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих земельних ділянках, що розташовані за адресою, зокрема, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 (т. 2, а.с. 18).

10.12.2012, керуючись рішенням 15 сесії шостого скликання Житомирської міської ради від 21.06.2012 № 398, Положенням про порядок встановлення розмірів та справляння орендної плати за земельні ділянки в м. Житомирі, які перебувають у державній і комунальній власності та чинним законодавством Житомирська міська рада та БМПП "Сприяння" уклали договір оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:007:0021, площею 0,2183 га. (т. 2 а.с. 22-33).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Правила статті 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, у разі об`єднання позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 липня 2019 року у справі № 462/7217/18.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17.

Згідно викладених позицій Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 встановлено.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

ЦК України при класифікації речей як об`єктів цивільних прав поділяє речі на рухомі і нерухомі.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, основним критерієм віднесення речей до нерухомих є фізична прив`язка об`єктів, розташованих на земельній ділянці, переміщення яких неможливо без їх знецінення. Вказані ознаки є основними і їх розглядати необхідно у сукупності.

Виходячи з аналізу чинного законодавства, вбачається, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною другою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

За статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли виконані певні правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Таким чином, майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, який буде побудований, укладений 11.03.2014 року між Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння" та ОСОБА_1 , стягнути з відповідача збитки, 3% річних, інфляційне збільшення суми боргу, моральну шкоду.

Земельна ділянка, на якій підприємство-відповідач здійснювало будівництво житлового будинку садибного типу в групі малоповерхових житлових будинків садибного типу по проїзду Ожиновому, 4, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач при розгляді справи судом першої інстанції неодноразово заявляв про непідсудність справи Богунському районному суду м. Житомира.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, позов у цій справі про розірвання спірного договору має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Відповідний правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 125/1267/16-ц, провадження 14-160цс19.

Отже, судове рішення підлягає скасуванню, як таке, що постановлене з порушенням правил територіальної підсудності, тому справу необхідно передати для продовження розгляду за встановленою у процесуальному законі підсудністю, за місцем знаходження об`єкта нерухомого майна, а саме до Корольовського районного суду м. Житомира.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 378, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2020 року скасувати та направити справу до Корольовського районного суду м. Житомира на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 липня 2021 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

В. В. Сопрун