Справа № 386/399/21
Провадження № 2/386/211/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів, шляхом направлення 29.04.2021 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 11.05.2021. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2017 між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність 15000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути указані грошові кошти у обумовлений сторонами строк в разі невиконання обумовлених сторонами зобов`язання. На підтвердження укладення вказаного договору та його умов, відповідач надав позивачу розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 15000 доларів США, а також встановлено кінцевий термін повернення до 01.05.2018 в разі невиконання зобов`язання по укладенню, реєстрації договорів оренди землі на загальну площу 100 га. Позивач зазначив, що зазначене зобов`язання до 01.05.2018 не виконане, тому у відповідача виник обов`язок повернути отриманні кошти позивачу. Відповідач в порушення норм матеріального закону та прийнятих зобов`язань, у обумовлені розпискою стоки позивачу позику не повернув. З метою досудового врегулювання даного спору позивач звертався до відповідача з вимогами добровільно повернути грошові кошти, проте законні вимоги позивача відповідачем було проігноровано, змінено велику кількість мобільних номерів телефонів. До даного часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Позивач зазначив, що на момент звернення до суду з указаним позовом у відповідача виникла заборгованість, розмір якої складає 15000 доларів США. Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідач має сплатити суму боргу та інфляційне збільшення боргу - 2934,99 доларів США, а також 3% річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 1348,76 доларів США, загалом - 4283,75 доларів США. Сума боргу, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 19283,75 доларів США. Позивач вказав, що сума позову обраховується з урахуванням курсу валюти на дату платежу, тобто на 01.05.2018, який становив 26,23 грн. за 1 долар США, тобто сума заборгованості складає 393450 грн. Сума штрафних санкцій розраховувалася на день подачі заяви за курсом 27,79 грн. за 1 долар США та становить 119045,41 грн. Відповідно загальна сума позову становить 512495,41 грн. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 509, 525, 526, 533, 536, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, позивача просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 19283,75 доларів США; судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5124,95 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Ухвалою суду від 18.05.2021 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_3 10.06.2021 направив до суду поштою відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 15.06.2021 та прийнятий судом до розгляду. Позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що відповідач стверджує, що ніколи не брав грошові кошти від позивача у позику та укладав з ним у будь-якій формі договорів позики. Представник відповідача вказав, що розписка, копію якої позивачем додано до позову, жодним чином не свідчить про укладення між сторонами договору позики та існування між ними відповідних правовідносин. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 44).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просив задовольнити позов. Пояснив, що між ним та відповідачем була усна домовленість про те, що відповідач зобов`язується укласти договори оренди землі площею 100 га. між жителями села та юридичною особою - Фермерським господарством "Альта-Агро"; письмового правочину з відповідачем з цього приводу укладено не було. Якби відповідач уклав договори оренди землі, то не повинен був би віддавати кошти.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідками про доставку 06.07.2021 SMS-повідомлень з текстом судової повістки (а.с. 62-63); від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги не визнає, заперечує у їх задоволенні у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю (а.с. 57).

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2017 року відповідачем було складено та підписано розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 15 тис. доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 01.05.2018 у разі не виконання зобов`язання по укладенню договорів оренди землі, реєстрації вказаних договорів на загальну площу 100 га. в адміністративних одиницях - межах сіл К.Криниця та Йосипівка Ульяновського району Кіровоградської області, що підтверджується копією розписки та оглянутим судом оригіналом (а.с. 9).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума позики не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Нормами ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідачем 01.09.2017 надано розписку про те, що він отримав від позивача кошти в сумі 15 тис. доларів США, які зобов`язався повернути до 01.05.2018 лише за умови, зазначеної в цій розписці, а саме в разі невиконання ним (відповідачем) зобов`язання по укладенню договорів оренди землі.

Дослідивши копію розписки, судом встановлено, що правова природа цього документу направлена на отримання коштів відповідачем за виконання зобов`язання по укладенню договорів оренди землі.

Розписка не передбачає обов`язку відповідача повертати грошові кошти позивачу в разі виконання ним (відповідачем) зобов`язання по укладенню договорів оренди землі, а тому враховуючи норми ст. 1046 ЦК України, така розписка не може вважатися договором позики.

При цьому, позивачем не доведено факту укладення договору між сторонами щодо укладення договорів оренди землі; такі обставини відповідачем не визнані.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з доводами позивача про те, що між сторонами було укладено договір позики та погоджується з аргументами представника відповідача про відсутність існування між сторонами договірних правовідносин про позику, а тому вимоги позивача про необхідність повернення коштів за договором позики є безпідставними, звідси - є безпідставними вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

З наведених підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору при зверненні до суду в сумі 5124 грн. 95 коп., що підтверджується платіжним дорученням АТ «УКРСИББАНК» №317 від 29.04.2021 (а.с. 6) та витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн., сплачених Адвокатському об`єднанню "RGM group" згідно попереднього розрахунку від 29.04.2021 (а.с. 18-19), покладаються на позивача.

Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити повністю в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5124 грн. 95 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 .

Місце проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 27 липня 2021 року.

Суддя Гарбуз О. С.