Єдиний унікальний номер: 379/601/21
Провадження № 2/379/485/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Музиченко О. О.,

за участю:

секретаря судового засідання Носач Н.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кобдід І.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Таращанської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міжрайонне управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

05.07.2021 позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_3 , яка за життя працювала в колгоспі «Прогрес» та була його членом з 1932 року по 1995 рік. 20.12.1995 Великоберезянською сільською радою Таращанського району Київської області було передано КСП «Прогрес» у колективну власність земельну ділянку площею 2639,0 га для сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії КВ № 000018 від 20.12.1995 з метою подальшого її паювання. Розмір земельної частки (паю) по Великоберезянській сільській раді Таращанського району Київської області становить 2,50 умовних кадастрових гектарів, а її вартість - 11 949,00 грн. До вказаного державного акту на право колективної власності на землю було додано список громадян, які на момент видачі цього державного акту були членами КСП «Прогрес». Проте, при розпаюванні земель КСП «Прогрес» ОСОБА_3 не було включено до вказаного списку та в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай) і не виділено її в натурі. Оскільки позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті матері - ОСОБА_3 , вона звернулася до Великоберезянської сільської ради Таращанського (на даний час - Білоцерківського) району Київської області та Міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області з питання надання їй земельної ділянки (паю), як спадкоємиці, проте їй було рекомендовано звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Через неможливість вирішення даного питання у позасудовому порядку позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати за її покійною матір`ю ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського (на даний час - Білоцерківський) району Київської області, в розмірі 2,5 в умовних кадастрових гектарах землі, вартістю 11 949,00 гр, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на землях запасу Великоберезянської сільської ради Таращанського (на даний час - Білоцерківський) району Київської області.

Ухвалою суду від 05 липня 2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 27.07.2021 (а.с. 27-28).

22.07.2021 судом отримано від відповідача Таращанської міської ради відзив на позовну заяву /а.с.41-45/. У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що за твердженнями позивачки 20.12.1995 Великоберезянською сільською радою відповідно до рішення № 4 сесії 22 скликання було передано КСП «Прогрес» земельну ділянку площею 2639,0 га відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії КВ № 000018 від 20.12.1995. Проте, з доданої до позову копії даного державного акту вбачається наявність невідповідностей, які унеможливлюють чіткого визначення дати та змісту даного документу, а саме: в графі про розмір земельної ділянки зазначено кілька різних цифр, зокрема 2639,0 га (печатна форма) та 2709,3 га (рукописна); в графі «відповідно до рішення» дату рішення вказано не повністю, зокрема - «липня 1995», яка в тому числі відрізняється від інформації, викладеної в позові; дата державного акту також вказана не повністю, зокрема - «20.12.199_р.». Крім того, до позовної заяви додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , виданого 3 грудня 1995 року, водночас, за твердженням позивачки державний акт на право колективної власності на землю серії КВ № 000018 виданий 20.12.1995. З наведеного слідує, що ОСОБА_3 померла до моменту видачі державного акта, відповідно, вона не могла бути включена до списку членів КСП «Прогрес», за життя вона не розпочинала процедуру приватизації земельної ділянки, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити. Суду пояснила, що її мати ОСОБА_3 пропрацювала в колгоспі «Прогрес» 32 роки, була включена у списки пайовиків та зі списку не виключалась. 07.02.1995 ще за життя матері колгосп було реорганізовано в КСП «Прогрес». Державний акт на право колективної власності на землю було складено у липні 1995 року, а матір померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Списки пайовиків зникли, з цього приводу вона (позивачка) звернулась до правоохоронних органів, порушена кримінальна справа. Позивачка зауважувала, що її матір має право на земельну частку (пай), хоча їй і не видали відповідного сертифікату. Відповідаючи на запитання, повідомила, що вона і раніше зверталась до суду з аналогічними позовними вимогами, але суди виносили рішення про відмову в задоволенні її позовів, оскільки ці позови були складені невірно. Вона не обмежена у своєму праві звертатись до суду стільки разів, скільки вона вважає за потрібне. Цей позов вона дійсно подала в інтересах своєї покійної матері ОСОБА_3 , оскільки вона є її спадкоємицею першої черги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила у позовних вимогах відмовити у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеному у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 08.07.2021 /а.с.34/. Причини неявки представника третьої особи в судове засідання суду не відомі.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання представника третьої особи за вищевказаних умов не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, перевіривши викладені у заявах по суті обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.

З доданих до позову письмових доказів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Великоберезянською сільською радою Таращанського району Київської області 03.12.1995 /а.с.14/.

За життя ОСОБА_3 працювала в колгоспі «Прогрес» та, відповідно до її заяви, була прийнята в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», в якому перебувала по 1995 рік, що вбачається із записів з трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 /а.с.9/.

20 грудня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області передано у колективну власність 2639,0 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення 4 сесії 22 скликання Великоберезянської сільської ради народних депутатів від «… липня 1995 року» № б/н. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 000018 /наведено ручкою/. Дана обставина підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серії КВ № 000018 від 20.12.1995/наведено ручкою/ - /а.с.19-22/.

Згідно відповіді-повідомлення від Міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, на момент розпаювання земель по Великоберезянській сільській раді розмір частки паю становив 2,50 га, вартість - 11 949,00 /а.с.23/.

Як зазначено позивачкою, до вказаного державного акту на право колективної власності на землю був доданий список громадян, які були членами КСП «Прогрес» на момент видачі цього держдавного акту. Проте, ОСОБА_3 не була включена до списку челінв КСП «Прогрес», відповідно не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) і не виділено її в натурі.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2001 /а.с.10/

З відповіді Держсільгоспінспекції в Київській області від 16.05.2016 на заяву ОСОБА_1 вбачається, що на підставі рішення 4 сесії 22 скликання Великоберезянської сільської ради КСП «Прогрес» видано державний акт на право колективної власності на землю серія КВ, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 20.12.1995 за № 000028. Відповідно до свідоцтва про смерть Таращанського району Київської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 03.12.1995 ОСОБА_3 (спадкодавець гр. ОСОБА_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до моменту видачі державного акту на право колективи власності, тому не включена до списку членів КСП «Прогрес». Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10.11.1994 № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Відповідно до рішення Таращанського районного суду від 19.03.2014 (справа №379/405/14-ц) у визнанні права на земельну частку (пай) орієнтовною площею 2,5 га гр. ОСОБА_1 відмовлено /а.с. 16/.

Ознайомившись із вказаним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 19.03.2014 (справа №379/405/14-ц, провадження 2/379/114/14) у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reestr.court.gov.ua/Review/48872963), судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зверталась до суду із позовом до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, Таращанської районної державної адміністрації Київської області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі, у якому просила визнати за нею, як спадкоємицею померлого пенсіонера колгоспу (КСП) «Прогрес» ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектарів, нормативно-грошовою оцінкою 11949 грн на землях Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області; зобов`язати відповідачів виділити їй земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектара із земель запасу чи резерву Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області.

Отже, усі обставини, на які нині посилається позивачка у своєму позові, вже досліджувались судом та знайшли свою оцінку у рішенні суду від 19.03.2014, що набрало законної сили 15.05.2014, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її позовних вимог.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12.02.2007 у справі №2-47/2007р., залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2007 року (справа №22Ц-1284/2007), позивачці було відмовлено у задоволенні її позову до сільськогосподарського підприємства «Прогрес», Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, третя особа на стороні відповідача Таращанська районна державна адміністрація, про визнання права на земельну частку (пай). У цьому позові позивачка ОСОБА_1 також просила визнати за нею, як спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) в земельному масиві, який відноситься до земель запасу Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області в розмірі 2,50 га.

З наведеного вбачається, що ті обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог, вже неодноразово досліджувались судом, їм була надана правова оцінка, що знайшла своє відображення в судових рішеннях, що набрали законної сили.

Зокрема, вказаними судовими рішеннями встановлено, що мати позивачки ОСОБА_3 на момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» Державного акту на право колективної власності на землю і доданого до нього Списку членів вказаного вище підприємства у зв`язку зі смертю вибула з даного членства, а тому втратила право на земельну частку (пай) в ньому.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З огляду на це, суд не вбачає підстав для надання іншої правової оцінки тому факту, що матір позивачки ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю вибула з членства в КСП «Прогрес», а тому втратила право на земельну частку (пай) в ньому, що вже неодноразово встановлювалося судами.

Окрему увагу суд звертає на положення частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на захист СВОГО цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом СВОГО особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом СВОЇХ порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас, суд констатує, що позивачкою ОСОБА_1 пред`явлено позов про визнання права власності на земельну ділянку за її матір`ю ОСОБА_3 , тобто, з метою захисту прав покійної матері, а не для захисту власних прав чи інтересів, що прямо суперечить принципам і завданням цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

Згідно статті 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 18, 19, 23, 28, 76-82,141, 259, 263-268, 280-282, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до Таращанської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міжрайонне управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на земельну частку (пай) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28.07.2021.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко