Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1783/13-ц
Провадження № 4-с/711/8/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.,

за участі:

представника скаржника ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О.,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , в особі представника - адвоката Смаглій В.М., звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О.

В обґрунтування скарги вказує, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. перебуває виконавчий лист № 711/1783/13-ц, виданий 30.05.2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_2 на її ОСОБА_4 користь аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходу, починаючи з 27.02.2013 року і до його повноліття. Виконавче провадження за № 58056254 відкрите 28.01.2019 року.

02 березня 2020 року вона (скаржниця) звернулась до Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ із заявою в якій просила: витребувати у відповідного підрозділу ДФС у Черкаській області відомості про отримані доходи, в тому числі від здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 , починаючи з 27.02.2013 року; визначити розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на її (скаржниці) користь на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходу, починаючи з 27.02.2013 року; встановити наявність рухомого/нерухомого майна боржника та відкриті рахунки в банківських установах на ім`я боржника і накласти на них арешт.

На вказану заяву їй була надана відповідь за № 11195/1925-36/35200 від 08.04.2020 року, з якої вбачається, що її заява по суті всіх поставлених питань буде розглянута після отримання відповіді з відповідного підрозділу ДФС у Черкаській області про отримані доходи, в тому числі від здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 .

Також вказує, що 05.05.2020 року вона (скаржниця) повторно звернулась до старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. (в копії начальнику Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з аналогічною заявою, оскільки відповідь на попередню заяву їй не надходила. На повторну заяву нею була отримана відповідь, в якій їй повідомлялось, що у наданні інформації про доходи боржника ГУ ДФС у Черкаській області на запит виконавчої служби було відмовлено, так як запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом і вона може бути отримана при дотриманні порядку, визначеному чинним законодавством. Крім того, додатково їй було повідомлено, що у власності боржника ОСОБА_2 є транспортні засоби та відкритий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк», але підстави для накладення арешту відсутні, оскільки відсутня заборгованість, а також їй (скаржниці) був надісланий розрахунок заборгованості від 21.07.2020 року № 55391, відповідно до якого сплату аліментів було обчислено з 16.10.2018 року, а не з 27.02.2013 року, як вона просила у своїй заяві від 28.02.2020 року, а також зазначено про наявну переплату зі сплати аліментів в розмірі 5326 грн.

Таким чином, вважає, що старший державний виконавець Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Колос А.О. не провела всіх належних дій щодо встановлення фактичного доходу ОСОБА_2 , а обчислений нею розмір аліментів, не відповідає фактичному доходу боржника, який здійснює підприємницьку діяльність, а відтак останній має заборгованість по сплаті аліментів.

Крім того, зазначає, що відповідно до ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, а отже, оскільки вона не отримувала аліменти від боржника з періоду, передбаченого рішенням суду, обчислювати вказаний борг боржнику слід саме з 27.02.2013 року.

А тому просить суд: визнати бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О., пов`язану з не здійсненням виконавчих дій з метою встановлення доходу ОСОБА_2 , в тому числі від здійснення підприємницької діяльності починаючи з 27.02.2013 року; скасувати розрахунок заборгованості № 55391 від 21.07.2020 року зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 за період з 16.10.2018 року, обчислений старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О.; зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. провести виконавчі дії з метою встановлення доходу ОСОБА_2 , в тому числі від здійснення підприємницької діяльності, починаючи з 27.02.2013 року; зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. обчислити розмір аліментів ОСОБА_2 з усіх видів доходів, в тому числі від здійснення підприємницької діяльності, починаючи з 27.02.2013 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2020 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_4

14.09.2020 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. був наданий відзив на скаргу ОСОБА_4 , в якому остання просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 в повному обсязі. Також вказує, що в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 58056254 від 28.01.2019 року з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/1783/13-ц від 30.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% неоподаткованого мінімуму встановленого для відповідної вікової категорії на дитину щомісячно, починаючи з 27.02.2013 року та до його повноліття.

02.06.2020 року, на вимогу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надійшов лист від ГУ ДФС у Черкаській області, в якому повідомлено, що оскільки запитувана інформація відноситься до відомостей з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків, то вона відповідно до п.п. 70.15.2, 70.15 ст. 70 розділу II ПК України, є інформацією з обмеженим доступом та може бути надана при дотриманні порядку, визначеного чинним законодавством України.

Тому, боржнику були направлені вимоги старшого державного виконавця Центрального відділ) державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. щодо надання останній відомостей про отримані ним доходи, в тому числі від здійснення підприємницької діяльності починаючи з 27.02.2013 року, а також про надання відомостей про отримані доходи та систему оподаткування від здійснення підприємницької діяльності, починаючи з 27.02.2013 року.

17.06.2020 року на вказані вимоги на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист від ОСОБА_2 , в якому останній вказував, що згідно з пп. 1 п. 292.1 ПК України, доходом платника єдиного податку є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі. Відповідно до п. 292.9 ПК України доходи, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV ПК України. Пунктом 292.10 ПК України передбачено, що не є доходом суми податків і зборів, утримані (нараховані) платником єдиного податку під час здійснення ним функцій податкового агента, а також суми ЄСВ, нараховані платником єдиного податку відповідно до закону.

Крім того, в наданому відзиві на скаргу державний виконавець вказує, що боржником ОСОБА_2 здійснюється виконання в добровільному порядку в рамках виконавчого провадження № 58056254 від 28.01.2019 року, відкритого на виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/1783/13-ц від 30.05.2013 року, і оскільки у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відсутні будь-які правові підстави для накладення арешту на кошти та рухоме майно, належні боржнику.

Також вказує, що скаржницею в даній скарзі не доведені ті обставини, на які вона посилається, не доведено, що дії державної виконавця вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також не вказано, які саме норми Закону України «Про виконавче провадження» ним були порушені під час виконання виконавчого провадження № 58056254.

15.09.2020 року боржником ОСОБА_2 був наданий суду відзив на скаргу ОСОБА_4 , в якому він вказує, що у нього дійсно відсутня заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому і відсутні будь-які правові підстави для накладення арешту на належні йому кошти та рухоме майно.

Також зазначає, що подання даної скарги на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. по виконавчому провадженню № 58056254 він розцінює не інакше як намагання останньої уникнути відповідальності за неналежне виконання нею рішення служби у справах дітей Черкаської міської ради від 04.07.2019 року № 393 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні його, як батька з малолітнім ОСОБА_6 ».

Разом з тим, вказує, що також не відповідає дійсності твердження скаржниці про те, що ним ігнорувалися вимоги державного виконавця, оскільки, отримавши вказані вимоги про надання відомостей про отримані доходи, в тому числі від здійснення підприємницької діяльності починаючи з 27.02.2013 року, а також про надання відомостей про отримані доходи та систему оподаткування від здійснення підприємницької діяльності починаючи з 27.02.2013 року, ним було своєчасно надано відповідні відповіді.

За таких підстав, просить суд відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії, бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. у виконавчому провадженню № 58056254.

В судовому засіданні представник скаржниці ОСОБА_4 адвокат Смаглій В.М. скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. В судових засіданнях 09.12.2020 року та 18.01.2021 року представник ОСОБА_4 адвокат Навроцька Т.В. також просила задовольнити скаргу ОСОБА_4 з підстав, викладених в скарзі.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_2 та його представник адвокат Білий М.М. просили відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 в зв`язку з її безпідставністю. При цьому просили врахувати доводи, викладені в письмову відзиві на скаргу.

В судове засідання представник/уповноважена особа Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений в установленому законом порядку. В судових засіданнях 09.12.2020 року, 18.01.2021 року та 08.02.2021 року старший державний виконавець Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_4 з підстав, вказаних у наданому нею відзиві на скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Справу вирішено відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК за відсутності державного виконавця/уповноваженої особи Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду скарги.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1, 3, 22 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

В силу ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону).

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справі про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з п. 2 Розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №483/20802, виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі заяви стягувача ОСОБА_4 від 11.01.2019 року, державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, правонаступником якого є Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Єременко Л.О. 28.01.2019 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/1783/13-ц від 29.12.2018 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% неоподаткованого мінімуму встановленого для відповідної вікової категорії на дитину щомісячно, починаючи з 27.02.2013 року до його повноліття (а.с. 71-74).

Згідно складеного державним виконавцем Колос А.В. розрахунку заборгованості № 55391 від 21.07.2020 року зі сплати аліментів гр. ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 за період з 16.10.2018 року, який оскаржується скаржником ОСОБА_4 , станом на 01.07.2020 року у платника аліментів - ОСОБА_2 рахується переплата в розмірі 5326 грн. (а.с. 7).

Такий розрахунок було державним виконавцем було проведено з 16.10.2018 року, так як в заяві про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2019 року стягувач ОСОБА_4 просила саме із вказаної дати стягувати аліменти (а.с. 71).

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що стягувач ОСОБА_4 в подальшому, а саме 28.02.2020 року та 05.05.2020 року зверталася Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами, в яких просила обчислити борг ОСОБА_2 саме з 27.02.2013 року (а.с. 8, 10-11).

Однак при проведенні такого розрахунку, який був складений старшим державним виконавцем Колос А.О. 21.07.2020 року, тобто вже після подачі вищевказаних заяв стягувача ОСОБА_4 , такі заяви не були враховані і розрахунок заборгованості платника аліментів ОСОБА_2 був проведений починаючи з 16.10.2018 року (а.с. 7).

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справі про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно дог ч. 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначаться виконавцем у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України, зокрема з урахуванням вимог статей 194, 195 СК України.

Згідно частин першої, третьої та четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно ч. 1, 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої соби у рорядку, встановленому законом.

Згідно ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стаття 195 СК України визначає, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Статтею 81 СК України, визначено, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4 Розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №483/20802, виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

В судовому засіданні встановлено, що державний виконавець Колос А.О., склавши 21.07.2020 року розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів №55391 не дотрималася вимог чинного законодавства та визначила заборгованість саме з 16.10.2018 року, тоді як стягувач ОСОБА_4 просила визначити таку заборгованість починаючи з 27.02.2013 року.

Крім того, державним виконавцем Колос А.В. не було вжито всіх належних заходів для встановлення доходів боржника ОСОБА_2 , які б підлягали врахуванню під час складення вищевказаного розрахунку заборгованості, оскільки з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що нею були направлені запити до Головного управління ДПС у Черкаській області ДПС України без дотримання порядку, визначеного чинним законодавством, зокрема Порядку надання інформації Державною фіскальною службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 13.12.2016 року №3639/1085, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 року за №1652/29782. Вказане стверджується листами Головного управління ДПС у Черкаській області ДПС України від 08.04.2020 року та від 02.06.2020 року (а.с. 89-92). Крім того, і сама державний виконавець Колос А.В. в судовому засіданні не заперечувала того факту, що вона направляла запити в звичайній паперовій формі, тоді, як п. 2 вказаного Порядку передбачено, що така інформаційна взаємодія здійснюється виключно в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про захист персональних даних».

А тому, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про скасування розрахунку заборгованості №55391 від 21.07.2020 року зі сплати аліментів гр. ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 за період з 16.10.2018 року, складеного старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О., зобов`язавши останню обчислити розмір заборгованості з усіх видів доходів ОСОБА_2 , починаючи з 27.02.2013 року.

При цьому суд не дає оцінки та не зобов`язує державного виконавця провести такий розрахунок із врахуванням доходів від здійснення підприємницької діяльності починаючи з 27.02.2013 року, оскільки наявність таких доходів на момент розгляду скарги державним виконавцем не встановлена. Відповідних доказів сторонами суду не надано. Вказане також стверджується і тим, що і сама скаржник в своїй скарзі просила визнати бездіяльність державного виконавця, яка полягає у нездійсненні виконавчих дій для встановлення доходів боржника ОСОБА_2 , в тому числі від здійснення підприємницької діяльності.

Також, виходячи із вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. щодо нездійснення належних виконавчих дій з метою встановлення всіх видів доходів ОСОБА_2 , починаючи з 27.02.2013 року, при цьому зобов`язати останню провести всі необхідні виконавчі дії для встановлення всіх видів доходу ОСОБА_2 , починаючи з 27.02.2013 року.

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, скарга ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 3, 12, 259, 260, 261, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_4 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. щодо нездійснення належних виконавчих дій з метою встановлення всіх видів доходів ОСОБА_2 , починаючи з 27.02.2013 року.

Зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. провести виконавчі дії для встановлення всіх видів доходу ОСОБА_2 , починаючи з 27.02.2013 року.

Скасувати розрахунок заборгованості № 55391 від 21.07.2020 року зі сплати аліментів гр. ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 за період з 16.10.2018 року, складений старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О., зобов`язавши останню обчислити розмір заборгованості з усіх видів доходів ОСОБА_2 , починаючи з 27.02.2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 17.03.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко