Постанова

Іменем України

21 липня 2021 року

м. Київ

справа №523/5275/17

провадження № 61-18681св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду

м. Одеси від 22 травня 2019 року у складі судді Середи І. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом

до ОСОБА_3 , третя особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2010 року він мав стосунки

з ОСОБА_3 , і ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 .

Зазначав, що на момент народження дитини ОСОБА_3 знаходилася

у шлюбі з ОСОБА_6 , тому у свідоцтві про народження батьком дитини було вказано її чоловіка.

Вказував, що після народження дитини він постійно спілкувався з нею, цікавився її життям, брав участь у навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. Однак на цей час ОСОБА_3 перешкоджає

у спілкуванні з дитиною.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати його батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька ОСОБА_6 та змінити прізвище дитини на « ОСОБА_9 », а по батькові на « ОСОБА_10 ».

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 20 жовтня 2020 року,позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 1849, складеного 27 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану

у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, виключивши відомості про батька « ОСОБА_6 »,

в графі відомості про батька записати « ОСОБА_1 », змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_9 », по батькові

зі « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_10 ».

В іншій частині актовий запис залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані докази

у сукупності, факт ухилення відповідача від проведення судової експертизи для встановлення кровного споріднення, підтверджують факт батьківства позивача стосовно ОСОБА_7 . Причиною незвернення із позовом стало те, що коли дитина народилася позивач не хотів компрометувати відповідача перед родичами та чоловіком, тому не піднімав питання про батьківство, не бажав розбивати сім`ю. Однак при цьому надавав допомогу, зустрічався з ним і бажає це продовжувати, а також займатися вихованням, надавати матеріальне забезпечення. Тому суд першої інстанції зазначив,

що пропуск позовної давності для пред`явлення вимог щодо визнання батьківства позивачем пропущено з поважних причин і з боку держави

в особі суду права позивача та дитини на юридичне встановлення спорідненості незалежно від волі інших осіб підлягають захисту і це відповідає рішенню Європейського суду з прав людини у справі «Гронмарк проти Фінляндії».

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Одеській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства, відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-12598св19).

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, врахувавши встановлені у справі обставини, пояснення сторін, виходячи

з найкращих інтересів дитини, дійшов правильного висновку про те,

що позивач пропустив строк позовної давності для пред`явлення вимог щодо визнання батьківства з поважних причин, і збоку держави в особі суду права позивача та дитини на юридичне встановлення спорідненості незалежно від волі інших осіб підлягають захисту.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2020 року до Верховного Суду,

ОСОБА_3 ,посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 10 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2021 року справу призначено

до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій

не врахували того, що позивач був обізнаний, що на момент зачаття

та народження дитини вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, він заяву разом із нею до органів реєстрації актів цивільного стану не подавав

та не оскаржував батьківство померлого ОСОБА_6 , тобто свідомо ігнорував усі можливі наслідки такої бездіяльності.

Зазначає, що грошові кошти, які позивач переводив на її банківські рахунки, були оплатою за товар, виробництвом якого вона займалася, та допомогою на поховання її померлого чоловіка. Доказів того, що саме позивач перераховує на її картку кожного місяця по 3 000,00 грн протягом року, матеріали справи не містять.

Вважає, що позивач пропустив позовну давність, навіть якщо рахувати початок позовної давності від дати смерті її чоловіка, з клопотанням про поновлення такого строку позивач до суду не звертався.

Вказує, що ОСОБА_5 не знайомий з позивачем, не знає його ні як батька, ні як людину, будь-який психологічний контакт між ними відсутній. Враховуючи інтереси дитини, немає підстав вважати, що автоматичне поновлення строку позовної давності судом якимось чином виходить з інтересів дитини.

Вважає, що поява в житті ОСОБА_5 нового незнайомого чоловіка, який би назвався справжнім батьком, зруйнує усталену та знайому картину буття малолітньої дитини, що може призвести до непоправних наслідків

та майбутніх психічних розладів. Крім того, дитина має вітчима, якого сприймає саме як людину, яка одружилася з його матір`ю та проживає разом з ним однією сім`єю, піклується та оберігає їх.

Зазначає, що навіть наявність судово-генетичної експертизи про спорідненість батька з дитиною не є підставою для задоволення позову про визнання батьківства у разі пропущення строку звернення до суду.

До такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 16 лютого 2016 року у справі 6-31241св15.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року у справі

№ 6-617цс17.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У квітні 2021 рокуОдеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській областіподав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що вирішення справи залишає на розсуд суду.

Також у квітні 2021 рокуОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що на час народження дитини

у ОСОБА_3 був чоловік, з яким вона проживала однією сім`єю. Він

не міг втручатися у її особисте життя. Однак при цьому він надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, зустрічався з ОСОБА_3 та дитиною. Після смерті ОСОБА_6 він не встановлював батьківство, тому що не бажав компрометувати відповідача перед родичами її померлого чоловіка. Встановленням батьківства він почав займатися після 20 березня 2017 року, коли відповідач відмовила йому

у спілкуванні з їхньою дитиною. Ці доводи він наводив щодо пропуску строку позовної давності з поважної причини.

Зазначає, що бажає займатися вихованням сина, надавати йому матеріальне забезпечення. Дитина знайома із ним, оскільки після його народження та до 20 березня 2017 року він багато часу проводив з ним

та відповідачем разом. Вважає, що визнання його батьком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у першу чергу відповідає інтересам дитини.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 19 вересня 1998 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували

в зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 796.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_5 . В актовому записі про його народження № 1849, складеному 27 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, батьком дитини ОСОБА_7 , вказаний ОСОБА_6 , матір`ю - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, тому відповідно до вимог частини першої статті 104 СК України шлюб припинився.

11 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом про визнання батьківства.

20 лютого 2018 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб

з ОСОБА_14 , актовий запис № 149, складений Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, і змінила прізвище на « ОСОБА_15 ».

За клопотанням позивача у справі двічі було призначено судову медичну молекулярно-генетичну експертизу, однак, відповідач ухилилася від її проведення, оскільки не забезпечила відбір біологічних зразків у дитини.

Для підтвердження наявності відносин та народження їхньої спільної

з відповідачем дитини позивач надав копію фото УЗД, фото із зображенням позивача і сина, фото із зображенням відповідача та сина ОСОБА_5 .

Згідно з квитанціями від 22 червня 2015 року, 05 березня 2016 року,

07 березня 2017 року ОСОБА_1 здійснював поповнення карти/рахунку ОСОБА_3 на суму 2 018 грн, 2 520 грн, 2 000 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно

у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися

на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства)

в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно із статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135цього Кодексу.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем

та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (стаття 135 СК України).

Судом встановлено, що з 19 вересня 1998 року ОСОБА_6

та ОСОБА_3 не перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис

№ 796.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_5 . В актовому записі про його народження № 1849, складеному 27 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, батьком дитини ОСОБА_7 , вказаний ОСОБА_6 , матір`ю - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, тому відповідно до вимог частини першої статті 104 СК України шлюб припинився.

11 квітня 2017 року ОСОБА_1 , посилаючись на статті 126, 128, 135 СК України, звернувся до суду із позовом до матері дитини про визнання батьківства.

Згідно з частиною першою статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Правовідносини про встановлення батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі

з іншим чоловіком, регулюються положеннями статті 129 СК України,

а норми статті 128 СК України регулюють правовідносини щодо встановлення батьківства при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Оскільки ОСОБА_3 в момент зачаття та народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала

у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , то правовідносини щодо встановлення батьківства дитини Даніїла регулюються положеннями

статті 129 СК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, вказаного не врахував.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання його батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до матері дитини, тобто до неналежного відповідача, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення

у відповідній частині.

Згідно із частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом

повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального

та процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_3 сплатила 960,00 грн, а касаційної скарги - 1 681,60 грн судового збору,

що підтверджується відповідними квитанціями, тому вказані суми коштів підлягають стягненню з ОСОБА_1 на її користь, оскільки колегія суддів скасовує рішення судів попередніх інстанцій та відмовляє

у задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року

тапостанову Одеського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання батьківства відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати за сплату судового збору

за подання апеляційної скарги у розмірі 960,00 грн та касаційної скарги

у розмірі 1 681,60 грн, а всього 2 641,60 (дві тисячі шістсот сорок одну) грн 60 (шістдесят) коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк