справа №619/3484/19
провадження №2/619/59/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
05 березня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський райсуд Харківської області, діючий у складі:
головуючого судді Кононихіної Н.Ю.,
при секретарі Мєщан І. О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ліквідатора підприємства Драгіна Олександра Івановича КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутової Тетяни Анатоліївни «про порушення спадкового права»,
До Дергачівського райсуду Харківської області звернувся за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутової Тетяни Анатоліївни «про порушення спадкового права». Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просив визнати, що спадкове нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю померлих батьків позивача ОСОБА_1 : батька ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати недійсним витяг про реєстрацію права власності цілої частки спадкового нерухомого майна житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 за матір`ю ОСОБА_4 померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ; скасувати реєстрацію права власності на спадкове нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 за матір`ю ОСОБА_4 померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину в 1/2 частині та 1/4 частині на спадкове нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 ; скасувати реєстрацію права власності на 1/2 частину спадку за заповітом та 1/4 частину спадку за законом на спадкове нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 .
09.11.2020 до суду звернувся із уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ліквідатора підприємства Драгіна Олександра Івановича КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутової Тетяни Анатоліївни «про порушення спадкового права». Із матеріалів позову вбачається, що 20.06.2019 позивачу зателефонувала відповідач ОСОБА_2 та повідомила, що вона оформила право власності на спадкове майно (будинок АДРЕСА_2 ) за заповітом в 1/2 частині та 1/4 частину за законом після смерті матері ОСОБА_4 у приватного нотаріуса Дергачівського нотаріального округу Арнаутової Т. А..
21.06.2019 позивач отримав у приватного нотаріуса Дергачівського нотаріального округу Арнаутової Т. А. Витяг про реєстрацію речових прав на нерухоме майно будинок АДРЕСА_2 за померлою матір`ю ОСОБА_4 та довідку, що двоє невідомих осіб ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обстежили спадкове спірне нерухоме майно без участі позивача, хоча Позивач зареєстрований і проживає разом з родиною у спірному будинку. Віддати інші документи нотаріус відмовила, посилаючись на конфіденційність інформації. Крім того, від нотаріуса позивачу стало відомо, що вона видала іншому спадкоємцю після смерті матері ОСОБА_2 - свідоцтво про спадщину заповітом в 1/2 частині та на 1/4 частину за законом відносно спірного спадкового майна. Нотаріус Арнаутова Т. А. не змогла пояснити, чому у спадковій справі не викликала і іншого спадкоємця для оформлення спадщини, а саме позивача ОСОБА_1 .
За таких обставин реєстрація права власності на спадкове нерухоме майно у вигляді будинку АДРЕСА_2 за померлою матір`ю ОСОБА_4 у повному обсязі та подальша реєстрація права власності за заповітом на 1/2 частину та 1/4 частину домобудування за законом за відповідачем ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_4 - порушують спадкові права Позивача на спадкування після померлого батька ОСОБА_3 .
Тому позивач просив визнати, що спадкове нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю померлих батьків позивача ОСОБА_1 : батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
також визнати право власності на 1/2 частину домобудування у АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. в частині визнання за спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 ;
визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. в частині визнання за спадкоємцями за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 в 1/2 частині кожний;
скасувати реєстрацію права власності на спадщину за заповітом та за законом згідно свідоцтв про право на спадщину від 15.02.2019, виданих приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. - в частині визнання за спадкоємцем ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину за заповітом та в 1/4 частині спадкування за законом житлового будинку у АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представники не з`явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просили розглядати справу у їх відсутності, не заперечували проти винесення заочного рішення. Тому суд розглядає справу у відсутності позивача та його представників, на тих доазах, які надані до судового засідання.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник не зявились, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, із заявою про відкладення справи не звертались, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Відповідно до письмової розписки судову повістку відповідачем та його представником було отримано 18.12.2020. Суд розглядає справу за відсутності відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання.
В судове засідання представник відповідача ліквідатора Драгіна О. І. КП «Постачальник послуг» Солоницівсткої селищної ради Дергачівського району Харківської області не зявився,сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, із заявою про відкладення справи не звертався, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до письмової розписки судову повістку відповідачем та його представником було отримано. Суд розглядає справу за відсутності відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання.
В судове засідання представник відповідача приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутової Тетяни Анатоліївни не зявився,сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, звертався із заявою про відкладення справи за його відсутності у судовому засіданні, повторно не з`явився у судовое засідання без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Так як відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися без поважних причин та не повідомили про причин неявки, суд відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 20.06.2019 позивачу зателефонувала відповідач ОСОБА_2 та повідомила, що вона оформила у приватного нотаріуса Дергачівського нотаріального округу Арнаутової Т. А. право власності на спадкове майно (будинок АДРЕСА_2 ) за заповітом в 1/2 частині та 1/4 частину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
21.06.2019 позивач отримав у приватного нотаріуса Дергачівського нотаріального округу Арнаутової Т. А. Витяг про реєстрацію речових прав на нерухоме майно будинок АДРЕСА_2 за померлою матір`ю ОСОБА_4 та довідку, що двоє невідомих осіб ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обстежили спадкове спірне нерухоме майно без участі позивача, хоча Позивач зареєстрований і проживає разом з родиною у спірному будинку. Віддати інші документи нотаріус відмовила, посилаючись на конфіденційність інформації. Крім того, від нотаріуса позивачу стало відомо, що вона видала іншому спадкоємцю після смерті матері ОСОБА_2 - свідоцтво про спадщину заповітом в 1/2 частині та на 1/4 частину за законом відносно спірного спадкового майна. Нотаріус Арнаутова Т. А. не змогла пояснити, чому у спадковій справі не викликала і іншого спадкоємця для оформлення спадщини, а саме позивача ОСОБА_1 .
Однак, у судовому засіданні встановлено, що - видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2019 після смерті ОСОБА_4 - приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. в частині визнання за спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 ,
а також видача свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2019 після смерті ОСОБА_4 - приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. в частині визнання за спадкоємцями за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 в рівних частинах кожному -
порушують спадкові права Позивача ОСОБА_1 на спадкування після померлого батька ОСОБА_3 - з наступних підстав.
Батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом РАЦС Дергачівського РУЮ, актовий запис № 76, постійно проживав у будинку АДРЕСА_2 .
Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини будинку у АДРЕСА_1 , яке належало померлому на підставі ст. 22 КоБС України, ст. 60 СК України, договору купівлі-продажу даного майна від 14.10.1969, Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.01.2019, свідоцтва про одруження від 29.11.1965, виданого Черкасько-Лозівською сільрадою Дергачівського району Харківської області 24.12.1980.
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 була дружина ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 29.11.1965, виданого Черкасько-Лозівською сільрадою Дергачівського району Харківської області 24.12.1980, яка проживала та була зареєстрована із померлим у спірному спадковому будинку, однак, спадок прийняла фактично;
спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька також був син померлого ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Черкасько-Лозівською сільрадою Дергачівського району Харківської області від 26.05.1980, який теж був прописаний та зареєстрований із померлим у спірному спадковому будинку. Цей факт підтверджується довідкою виданою виконуючим обов`язки старости с. Черкаська Лозова, с. Лісне Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 27.06.2019 № 0215/1255. При цьому позивач ОСОБА_1 звернувся до Дергачівської державної нотаріальної контори 03.10.2014 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, претендуючи на належну йому частину спадкового майна.
Також спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька була дочка ОСОБА_2 , яка спадок фактично не прийняла, на момент смерті не була зареєстрована і не проживала із померлим, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась, проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_3 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Київським РО ХГУ УМВС України в Харківській області від 26.12.2003.
Мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом РАЦС Дергачівського РУЮ Харківської області, актовий запис № 29, постійно проживала у будинку АДРЕСА_2 .
Згідно заповіту ОСОБА_7 від 21.07.2005, посвідченого секретарем виконкому Черкасько-Лозівської сільради Дергачівського району Харківської області, за реєстром № 13 спадкодавець ОСОБА_4 заповіла 1/2 частину належного їй майна, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом буде мати право своїй доньці ОСОБА_2 .
Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом на 1/2 частину усього майна померлої матері,яке на день смерті їй належало - відповідно до ст. 1269 ЦК України.
Крім того, спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 на іншу 1/2 частину усього майна померлої, яке не охоплене заповітом, і яке на день смерті їй належало - є син померлої ОСОБА_1 , який був прописаний та зареєстрований із померлою матір`ю у спірному спадковому будинку, що підтверджується довідкою виданою виконуючим обов`язки старости с. Черкаська Лозова, с. Лісне Малоданилівської селищної ради від 27.06.2019 № 02-15/1253. Тобто вказаний спадкоємець спадщину прийняв фактично, потім звернувся до нотаріальної контори і приватного нотаріуса Дергачівського нотаріального округу Харківської області Арнаутової Т. А. із заявою про прийняття спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк.
Також спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 на іншу 1/2 частину усього майна померлої, яке не охоплене заповітом, яке на день смерті їй належало - була ОСОБА_2 , дочка померлої, яка на момент смерті не була зареєстрована і не проживала із померлою, проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_3 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Київським РО ХГУ УМВС України в Харківській області від 26.12.2003. Однак, ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори і приватного нотаріуса Дергачівського нотаріального округу Харківської області Арнаутової Т. А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом у вказаний в законі шестимісячний строк, тому вважається такою, що прийняла спадщину і за законом згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, т.я.прийняття спадщини в частині не допускається.
Після смерті матері ОСОБА_8 залишилося таке спадкове майно, яке їй належало за законом на день її смерті ,а саме:
відповідно договору купівлі-продажу від 14.10.1969 ОСОБА_9 належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 , який складається з критого залізом житлового будинку із однієї кімнати і кухні, з житловою площею 20 м.кв., зареєстрований у ВК Черкасько-Лозівської сільради народних депутатів Дергачівського району Харківської області за № 308.
Згідно Наказу № 224 по радгоспу «Шевченківський» від 14.10.1969 ОСОБА_9 наділено 0,08га у зв`язку із купівлею житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 .
Однак, після її смерті спадкодавця ОСОБА_10 залишилося спадкове майно у вигляді домобудування, яке складается із будинку літер А-1 з верандою а, тамбуру а-1 і будинку літера Б-1 з верандою літера б, надвірних будівель: сараю літ.В, льоху літ.в, гаражу літ.Г, вбиральні літ. Д, № 1-2- огорожа, № 3-колонка (згідно технічного паспорту на домоволодіння від 15.07.2013, виданого КП «Інвенрос» та згідно рішення Дергачівського райсуду Харківської області від 22.07.2016), що розташований за адресою у АДРЕСА_1 , тобто за життя спадкодавця і у період шлюбу спадкодавця ОСОБА_10 із чоловіком ОСОБА_3 домобудування було перебудоване за власні кошти подружжя, для себе та для потреб їх сім`ї, які факти відповідач та її представник не оспорювали по справі.
Згідно відповіді Комунального підприємства технічної інвентаризації Інвенрос від 21.12.2012 № 3931-Г, наданої на запит юридичної консультації Дергачівського району від 05.11.2012 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 не оформлене.
Відповідно довідки сільської ради № 2062 від 02.11.2012 житловий будинок в по господарській книзі за записом №1017 числиться в цілому за ОСОБА_4 .
Згідно довідки № 1323 від 04.10.2010 виданої виконкомом Черкасько- Лозівської сільської ради: житловий будинок з надвірними побудовами в по господарській книзі числиться за № 1017 та належить ОСОБА_4 . Двір робочий, присадибна ділянка землі 0,11 га, яка належить сільській раді.
Відповідно до матеріалів інвентарної справи №1321 право власності на спірне домоволодіння не оформлено», - згідно рішення Дергачівського райсуду Харківської області від 22.07.2016.
За таких обставин рішенням Дергачівського райсуду Харківської області від 22.07.2016 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне домобудування у порядку спадкування відмовлено, т.я. не надано доказів у повному обсязі права власності спадкодавця на спірне майно. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2017 рішення місцевого суду залишено в силі.
Однак, згідно довідки обслідування ФОП ОСОБА_5 від 2018 року № 0092 у АДРЕСА_1 - домоволодіння складається з житлового будинку з прибудовами А-1 загальною площею 67,4 м.кв., житловою площею 54,1 м.кв., літньої кухні Б, сарая В, гаражу Г, вбиральні Д, огорожі « 1-2, колонки З,які збудовані у період 1975-1985 років.
Далі згідно Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.01.2019 за заявою ОСОБА_2 від 14.11.2018 зареєстровано право власності за померлою ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 - на спірне домобудування у АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку з прибудовами А-1, загальною площею 67,4 м.кв., житловою площею 54,1 м.кв.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44944974 від 03.01.2019, зареєстровано Луценком Павлом Геннадійовичем Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області. Дані обставини стосовно факту реєстрації і наявності Витягу з реєстрації права власності на спірне домобудування на ім`я ОСОБА_4 - сторони не оспорювали по справі, у тому числі не оспорював і позивач за основним позовом ОСОБА_1 після подання уточненого позову.
Однак, позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні після державної реєстрації самовільно зведених спірних будов у АДРЕСА_1 - був незгодний із тим, що право власності згідно Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.01.2019 - зареєстроване тільки за ОСОБА_4 , тобто не враховане право власності в 1/2 частині чоловіка померлої - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак знаходився із спадкодавцем ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 29.11.1965, спірне домобудування подружжя Федоренків придбали разом відповідно договору купівлі-продажу від 14.10.1969, затим вони сумісно перебудували його, будували за свої кошти, для себе та своєї сім`ї, що встановлено по справі показаннями свідків та наданими доказами.
При цьому мати ОСОБА_4 була домогосподаркою, займалася вихованням дітей та веденням господарства. Батько ОСОБА_3 постійно працював з 1949 року, у тому числі згідно його трудової книжки - з 1965-1969 рік в органах внутрішніх справ України, а також теслею, прорабом у різних ремонтно-будівельних організаціях у період 1969 -1997 року із нагородами, подяками та іншими відзнаками за багаторічну роботу і добросовісне виконання своїх трудових обов`язків, із заробітком щомісячно від 150 -300 рублів (3000000 карбованців). Також батько був спеціалістом з облаштування покрівлі (покрівельник), чим весь час і підробляв, отримуючи додатково до 300 рублів у період 1969-1990 року, і до 3000000 карб. в період до 1997 року щомісячно .Тобто батько ОСОБА_3 був годувальником в сім`ї, постійно матеріально утримував дітей та дружину, із вказаних коштів його доходів було збудовано домоволодіння у АДРЕСА_1 ; домоволодіння складається з житлового будинку з прибудовами А-1 загальною площею 67,4 м.кв., житловою площею 54,1 м.кв., літньої кухні Б, сарая В, гаражу Г, вбиральні Д, огорожі « 1-2, колонки З, які збудовані у період 1970-1985 років, що підтвердили свідки у судовому засіданні;
тобто спірне домоволодіння, як новостворене майно, затим зареєстроване згідно Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.01.2019 за померлою ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 - у дійсності є сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
При цьому мати ОСОБА_4 ніколи не оспорювала факту сумісного права власності чоловіка на спірне домобудування, визнавала - що подружжя мають рівні права на спірне домобудування за договором купівлі-продажу и на новостворене новозведене нерухоме майно у вигляді спірного домобудування, що підтвердили свідки у судовому засіданні, а також
відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції 1969 року майно набуте у шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Тому до події застосовується та норма закону, яка діяла на момент виникнення такого права. На час придбання майна у 1969 році з послідуючим створенням новозбудованого майна 1970-1985 рік - воно є спільною сумісною власністю подружжя.)
Згідно ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції 1969 року - в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Згідно статті 60 Сімейного кодексу України в редакції 2002 року,яка теж регулювала спірні правовідносини придбання спірного нерухомого майна у період шлюбу подружжя ОСОБА_11 - майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Крім того, письмовими доказами по справі доведено, що спадкове майно у вигляді домобудування у АДРЕСА_1 - являється спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_11 , наявні договори на комунальне обслуговування будинку: договір від 13.10.1981 на газифікацію будинку, укладений батьком ОСОБА_3 ; договір з надання послуг з газопостачання від 11.01.2006, укладений батьком ОСОБА_3 ; згідно картки відвідування побутового абонента персоналом АК «Харківобленерго» - вказано особистий рахунок абонента ОСОБА_3 у спірному домобудуванні.
Згідно квитанцій про сплату комунальних послуг, які підписані померлим батьком ОСОБА_3 - батько сплачував усі комунальні послуги., т.я. утримував сім`ю матеріально, являвся до самої смерті годувальником сім`ї.
У судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пояснили, що з 1969 року після купівлі житлового будинку - подружжя ОСОБА_11 стало проживати за адресою АДРЕСА_1 . Згодом у період 1970-1985 років ними було збудовано новий житловий будинок із надвірними будівлями за їх власні кошти, для себе та своєї сім`ї, т.я. дружина ОСОБА_4 займалася веденням домогосподарства, вирощуванням овочів та фруктів, іншої городини, виховувала дітей. А батько ОСОБА_3 займався столярними роботами у різних РСУ та виконував столярні роботи на замовлення для населення, за що отримував плату і утримував сім`ю, дітей, разом із дружиною вони будували спірний житловий новий будинок. Дружина ніколи не оспорювала прав чоловіка на сумісну власність щодо домобудування, завжди визнавала - що подружжя в рівних долях, рівнозначним трудом приймали участь у зведенні будинку, який є їх спільною сумісною власністю, поважала чоловіка за його добросовісну працю і його великий моральний та матеріальний вклад в сім`ю.
Суд повторно наголошує, що обставини стосовно факту державної реєстрації права власності на спірне домобудування за померлою ОСОБА_4 - сторони не оспорювали у судовому засіданні, у тому числі не оспорював і позивач за основним позовом ОСОБА_1 після подання уточненого позову, т.я.
хоча згідно відповіді Комунального підприємства технічної інвентаризації Інвенрос від 21.12.2012 № 3931-Г, наданої на запит юридичної консультації Дергачівського району від 05.11.2012 - право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 не оформлене;
однак, згідно Наказу № 224 по радгоспу «Шевченківський» від 14.10.1969 ОСОБА_9 наділено 0,08га у зв`язку із купівлею житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 . Відповідно довідки сільської ради № 2062 від 02.11.2012 житловий будинок в по господарській книзі за записом №1017 числиться в цілому за ОСОБА_4 .Згідно довідки № 1323 від 04.10.2010 виданої виконкомом Черкасько- Лозівської сільської ради: житловий будинок з надвірними побудовами в по господарській книзі числиться за № 1017 та належить ОСОБА_4 . Двір робочий, присадибна ділянка землі 0,11 га, яка належить сільській раді.
Відповідно до технічного паспорту на спірний житловий будинок від 15.07.2013, виданого КП «Інвенрос» - будівництво було розпочато і завершено в 1970-1985 році, що підтверджено комунальним підприємством «Інвенрос» Дергачівського району Харківської області, поточна інвентаризація була проведена, про що є відповідна відмітка у технічному паспорті та інвентаризаційній справі № 1324.
У момент інвентаризації самочинних споруд на земельній ділянці не знаходиться, оскільки відповідно до вимог абз. 38 п. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівниц архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127, крім того відповідно до абз. 74-79 п. 3,2 не належать до самочинних: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки , господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно діючого законодавства (ст. 331 ЦК України) та законодавства, яке діяло на час будівництва для право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Факт завершення будівництва підтверджується складеними технічними паспортами.
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Будівництво спірного житлового будинку, права на частину якого перейшли до позивача - завершено ще в 1985 році, договором, за яким здійснювалось будівництво і передбачено введення об`єкту завершеного будівництвом в експлуатацію та відповідну реєстрацію права власності на це майно відсутні.
Отже для того, аби здійснити державну реєстрацію права власності та ввести об`єкт нерухомого майна до експлуатації позивачу необхідно підтвердити рішенням суду перехід прав забудовника від померлої особи спадкодавця.
Питання прийняття в експлуатацію нерухомого майна врегульовано діючим законодавством:
відповідно до абзацу 2 пункту 3.1 розділу 3 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 N 95 документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них у які нє підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Таким чином відповідно до умов діючого законодавства в сфері будівництва (п. 9 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вказаним вище порядком прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна до 05 серпня 1992 року не вимагається та органами, які уповноважені здійснювати прийняття в експлуатацію не здійснюється.
Тому вірно згідно Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.01.2019 за заявою ОСОБА_2 від 14.11.2018 зареєстровано право власності за померлою ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 - на спірне домобудування у АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку з прибудовами А-1, загальною площею 67,4 м.кв., житловою площею 54,1 м.кв.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44944974 від 03.01.2019, зареєстровано ОСОБА_16 Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. З ст. З Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селіщах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого року N 7/5 і зареєстроване в Мін`юстіУкраїни 18 лютого 2002 року за N 157/64 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і обтяжень".
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього прав.
При цьому до суду позивач не подав вимоги щодо встановлення факту сумісної спільної власністї ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно спірного нерухомого майна у вигляді домобудування з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 .
За таких обставин суд вирішував спір щодо права сумісної спільної власністї ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно спірного нерухомого майна у вигляді домобудування з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , однак в судовому засіданні в уточненому позові позивач просив визнати спірне спадкове майно сумісною власністю померлих батьків, що недопустимо згідно ст. 25 ЦК України;
також суд вирішував спір в частині позову про визнання права власності на 1/2 частину домобудування у АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, суд змушений відмовити в цій частині позовних вимог на підставі ст. 25 ЦК України, т.я. померла особа не здатна мати цивільні права та обов`язки. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Суд приходить до висновку, що в даній частині позов - захист прав позивача проведено не у належний спосіб.
За таких обставин, ураховуючи всі вище встановлені дані і порушення прав позивача, як спадкоємця першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 у 2008 році та після смерті матері ОСОБА_4 у 2010 році - суд визнає недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. в частині визнання за спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 ,
суд також визнає недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. в частині визнання за спадкоємцями за законом ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 ;
а також скасовує реєстрацію права власності на спадщину за заповітом згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. - в частині визнання за спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 ;
крім того, скасовує реєстрацію права власності на спадщину за законом згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. - в частині визнання за спадкоємцем за законом ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 -
Згідно з частиною першою статті 1296 ПК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки за заявою відповідача все спадкове майно в цілому було зареєстровано за померлою матір`ю. Відповідач не узгоджувала з Позивачем питання реєстрації спадкового майна. Як би ці питання були узгоджені Позивач заперечував би проти реєстрації спадкового майна в цілому за матір`ю, оскільки фактично прийняв спадщину після померлого батька. Крім того, Позивач звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини після батька та реєстрація права власності на спадкове майно в цілому за матір`ю перешкоджає реалізації права Позивача на одержання свідоцтва про право на спадщину після батька.
Крім того, реєстрація права власності на спадкове майно в цілому за матір`ю призвела до невірного визначення часток, які б належали Відповідачу. Та ці частки були б значно менше ніж на теперішній час визначено нотаріусом Арнаутовою Т.А. Такі дії нотаріуса стали можливими лише за умов того, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу не викликав Позивача при оформленні спадщини. Як би нотаріус дотримався цієї умови при оформленні спадщини, Позивач би повідомив його про те що прийняв спадщину у спільному сумісному майні батька та матері. Та мав би час на оскарження реєстрації спадкового майна тільки за матір`ю.
Також те, що всі ці дії з реєстрації спадкового майна були вчинені Відповідачами без повідомлення Позивача, а Позивач про вчинені дії з реєстрації дізнався через тривалий час, це призвело до того, що у встановлений законом термін два місяці Позивач не зміг звернутися до Міністерства юстиції України з вимого про скасування реєстрації права спільного сумісного нерухомого майна тільки за померлою матір`ю.
Згідно ч.1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ч.1.2 ст.230 ЦК України визначено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Оформлюючи свої спадкові права за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач ОСОБА_2 , при реєстрації права власності на спадкове майно за померлою матір`ю приховала від нотаріуса той факт, що спадкове майно є спільною сумісною власністю померлих батьків ОСОБА_11 , у тому числі і сумісною спільною власністю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті приховування цього факту нотаріус не зміг правильно обчислити розмір долі у праві власності на майно за обома спадкоємцями при спадкуванні за законом та за заповітом.
Окрім того, приватним нотаріусом Арнаутовою Т.А., яка проводила провадження у спадковій справі після померлої приватного нотаріуса Маренич Г.П. при оформлені свідоцтва про право на спадщину за відповідачем ОСОБА_2 , було вчинено порушення підпункт 2.7 пункту 2 глави 10 розділу II Видача свідоцтв про право на спадщину.
«У разі припинення, зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, тимчасового блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав за заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкова справа може бути передана до іншого(ї) приватного нотаріуса (державної нотаріальної контори) в межах одного нотаріального округу після закінчення встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), якому (якій) передається спадкова справа, зобов`язаний(а) прийняти її у провадження».
«Заява про передачу спадкової справи подається спадкоємцями нотаріусу, який веде незакінчену спадкову справу або зберігає закінчену спадкову справу (у разі ліквідації державної нотаріальної контори - комісії з ліквідації; у разі якщо приватний нотаріус не може особисто здійснити передачу спадкової справи, - відповідному головному територіальному управлінню юстиції».
«Справжність підпису на заяві спадкоємців про передачу спадкової справи, яка надсилається поштою нотаріусу, який веде незакінчену спадкову справу або зберігає закінчену спадкову справу (у разі ліквідації державної нотаріальної контори - комісії з ліквідації; у разі якщо приватний нотаріус не може особисто здійснити передачу спадкової справи, - відповідному головному територіальному управлінню юстиції), або подається від імені спадкоємців їх представниками, має бути засвідчена нотаріально».
Позивач, який є спадкоємцем після померлих батька та матері, такої заяви не писав.
Вирішення питання судових витрат та правничої допомоги: суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково, а саме
У той же час згідно вимог ч.2-4 ст. 137 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_1 суми правничої допомоги у розмірі 3153 грн. за участь у судовому засіданні від 10.12.2019 впродовж 3 годин згідно акту і квитанції від 10.12.2019, а також правничої допомоги в розмірі 2102 грн за участь у судовому засіданні впродовж 2 годин згідно акту і квитанції від 17.01.2020, а також правничої допомоги в розмірі 1576,50 грн. згідно акту і квитанції від 20.01.2020 за складання заперечень впродовж 1,30 год. /а.с.213,214 т.1 а.с.233 т.1/, а усього 6831,50 грн.
На підставі ст. 133,141 КПК України стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_1 судові розходи у сумі 1425,26 грн. за сплачений судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 76-78, 141, 259 ЦПК України, суд,
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. в частині визнання за спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 ;
визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. в частині визнання за спадкоємцями за законом ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 ;
скасувати реєстрацію права власності на спадщину за заповітом згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. - в частині визнання за спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 ;
скасувати реєстрацію права власності на спадщину за законом згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2019, видане приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Арнаутовою Т. А. - в частині визнання за спадкоємцем за законом ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_1 судові розходи у сумі 1425,26 грн. за сплачений судовий збір.
Стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6831,50 грн.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Ю. Кононихіна