ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/836/19
Провадження № 2/210/68/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" липня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування первісних позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 27 жовтня 1990 р. перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від спільного проживання у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В період шлюбу, у червні 2012 року сторони придбали легковий автомобіль, Тоуоta Avensis, НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , 2012 р.в., темно-червоного кольору. Автомобіль був придбаний в кредит, у зв`язку з чим на нього було оформлено заставу ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»). Автомобіль було зареєстровано на ім`я дружини позивача.

В 2017 році відповідач отримала пропозицію по роботі в м. Києві. Позивач не заперечував, оскільки повністю довіряв своїй дружині, разом прожили на той час спільно понад двадцять сім років. Обговорювали перспективу подальшого переїзду до м. Києва. Однак, з часу переїзду дружини до м. Києва стосунки почали змінюватися, стали менше спілкуватись.

Автомобіль залишився в користуванні та розпорядженні відповідача. ОСОБА_2 не визнає право позивача на автомобіль, вважає його своїм, оскільки, на її думку вона заробляла достатньо коштів у період шлюбу.

Згодом, позивачу стало відомо, що спірний автомобіль відповідач продала 08.09.2018 року на підставі договору купівлі-продажу № 8046/2018/1095462 ОСОБА_4 . Разом з тим, здійснюючи відчуження автомобіля, ОСОБА_5 позивача не повідомила, згоди на продаж автомобіля він не давав, продаж здійснено не в інтересах сім`ї, на які потреби - йому не відомо.

Уточнивши первісні позовні вимоги 26.09.2019 року (а.с. 138-139), просить суд визнати автомобіль Toyota Avensis, НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_3 , 2012 р.в. спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь вартість Ѕ частки автомобіля Toyota Avensis, НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_3 , 2012 р.в. 150000 грн.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що за час шлюбних відносин, які є досить тривалими, нею з відповідачем було набуто майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Зокрема, до такого майна належить автомобіль HondaAccord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_4 . Даний автомобіль було придбано у шлюбі та зареєстровано за титульним власником ОСОБА_1 . В той же час, 05.10.2010 року відповідачем зазначений транспортний засіб було відчужено невідомій особі та без її дозволу і згоди. Куди було витрачено кошти від продажу автомобіля їй, також, не відомо.

Уточнивши зустрічні позовні вимоги 20.12.2019 року (а.с. 196-198), ОСОБА_2 просить суд визнати автомобіль Honda Accord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_4 (VIN-код НОМЕР_5 ) спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частки автомобіля Honda Accord, 2008 року випуску, державний номер до відчуження НОМЕР_4 (VIN-код НОМЕР_5 ) в сумі 146 330 грн. 77 коп.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 2 000 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 2 231,7 грн.

В судове засідання позивач за первісним позовом та його представник не з`явились. До початку судового засідання представник позивача за первісним позовом ОСОБА_6 надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Просить долучити до матеріалів справи письмову промову в судових дебатах.

Відповідач за первісним позовом та її представник в судове засідання, також, не з`явились. До початку судового засідання представник відповідача за первісним позовом надала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її часті та відповідача. Проти первісного позову заперечує повністю, просить відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримує та просить його задовольнити. Крім того, при винесенні рішення просить суд взяти до уваги виступ в судових дебатах, який долучає до заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Допитана в судовому засіданні 19.11.2020 року свідок ОСОБА_7 зазначила, що працює лікарем у лікарні УВД в стаціонарі, знає ОСОБА_1 з 2005 року, він був її пацієнтом, вона його консультувала та лікувала, знає також його сім`ю, зверталися до неї за медичною допомогою. Сім`я заможна. В кінці літа 2017 року ОСОБА_1 захворів та зателефонував до неї щоб прийти на консультацію до лікарні, прийшов пішки без автомобіля, зазначив, що автомобіль у дружини у місті Київ, оскільки їй запропонували там роботу і вона переїхала, автомобіль потрібен для того, щоб їздити на роботу. Він збирався шукати роботу та також переїжджати до дружини. Донька з чоловіком також були у Києві. Взимку 2018 року ОСОБА_1 зателефонував та повідомив, що стан його здоров`я погіршився, вона прийшла оглянути його та призначити лікування. Прийшла до нього додому та звернула увагу на те, що немає жіночих речей, сказав, що з дружиною не спілкуються та був дуже засмучений з цього приводу. Також зазначив, що працював з 2005 по 2013 роки на митниці, а потім залишився без роботи, всі заощадження віддав дружині. Він був проти того, що дружина без його відома продала автомобіль. У лютому 2019 року у них з дружиною виникла сварка та вона сказала забирати речі та виїжджати з квартири по АДРЕСА_1 , яка записана на дружину, також зазначила, що автомобіля він більше не побачить. Дарчу на квартиру в якій вони проживали дружині робив його батько. Через деякий час, коли ОСОБА_1 звернувся до адвоката, після лютого 2019 року дізнався про те, що дружина продала автомобіль своєму зятю. Розлучення було за ініціативою дружини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 27.01.2021 року зазначила, що з 27.10.1990 року перебувала у шлюбі зі ОСОБА_1 , в 1991 році у них народилася донька. В лютому 2019 року вона подала заяву на розлучення. На момент продажу автомобілю «Тойота авенсіс» вони з чоловіком обговорювали допомогу дітям, саме для цього потрібно було продати автомобіль. Тойота була придбана в 2012 році в кредит, який був оформлений на неї, вона сама вибирала автомобіль, сама оформлювала його та сама сплачувала кредит за нього впродовж 2 років, погасила в 2014 році. Донька вийшла заміж в 2017 році, вони з чоловіком купили квартиру та звернулися до батьків за допомогою і ОСОБА_1 сказав продавати автомобіль та дати дітям частину грошей. Влітку 2017 року вона переїхала до м. Києва, оскільки їй запропонували гарну роботу та відповідну зарплату, рішення про переїзд було обопільне, вона уїхала на автомобілі, оскільки він був їй необхідний для того, щоб добиратися до роботи. Відносини з чоловіком були хороші, вона надсилала йому гроші, приїздила, спілкувалися, разом святкували його юбілей 50 років. В Кривому Розі проживали спільно, в квартирі залишилися її речі та техніка, вона періодично привозила одні речі та забирала інші. Крім того, в 2009 році у ОСОБА_1 був автомобіль «Хонда акорд» який він продав в 2010 році не узгодивши це з нею. Вона була проти продажу цього автомобіля, але він поїхав до м. Києва продав його та приїхав додому на іншому автомобілі, який оформив на свою маму. Вона на цьому автомобілі іноді їздила. Про продаж автомобіля «Тойота авенсіс» він знав, але письмової згоди не давав. На цій машині переважно їздила вона, чоловік інколи. В 2013 році ОСОБА_1 було звільнено з роботи та він не працював, вона утримувала чоловіка повністю, навіть коли він працював на митниці, з 2006 по 2009 роки вони не проживали разом, він грошових коштів не давав, вона з донькою жила за свої кошти, оскільки в неї була хороша заробітна плата. Є квитанції що саме вона сплачувала комунальні послуги за квартиру. Свідка ОСОБА_7 вона особисто не знає, саме їй вона медичні послуги не надавала, тільки її колишньому чоловіку. В 2012 році вона працювала на «Валкос Груп» головним бухгалтером та мала заробітну плату приблизно 12000-14000 гривень. Коли перебували у шлюбі, брали кредити на покупку техніки та меблів. Шлюбного договору не укладали. Автомобіль «Тойота авенсіс» вона продала своєму зятю, який його заклав для того, щоб віддати борг за квартиру. Спілкувалися з чоловіком до тих пір, поки він не виніс усі речі із квартири за адресою АДРЕСА_2 , навіть лампочки, було демонтовано кухню та стіни, залишився лише унітаз, вона викликала поліцію та все це було зафіксовано в 2019 році, коли вона приїхала до Кривого Рогу у квітні на вибори президента. Ремонт в квартирі робився за її кошти, але на даний час зазначена квартира не придатна до житла.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 03.03.2021 року зазначила, що з березня 2017 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , позивач та відповідач її батьки. При продажу автомобіля «Тойота авенсіс» присутня не була, батьки допомогли їм оскільки вони свій автомобіль продали для того, щоб купити квартиру, вона тоді була вагітна. Коли купували машину домовилися, що будуть віддавати за неї кошти частинами, коли буде можливість, половину віддали за кілька місяців. Восени 2017 року продали автомобіль Тойота, батьки обговорювали разом допомогу їм, тому вважає, що батько був згоден з продажем автомобіля. Після продажу автомобіля батько знав що він у них. Мама в 2017 році переїхала до м. Києва, у них з батьком були нормальні шлюбні відносини, мама запрошувала батька до м. Києва та вони часто приїздили до м. Кривого Рогу. Батько не працював близько 8 років, всі витрати сплачувала мама. Автомобіль «Тойота авенсіс» була придбана в 2012 році та користувалася ним мама, їздила на роботу. Тато не працював, автомобіль йому не був так потрібен. Коли мама їздила на «Тойота авенсіс» в м. Київ батько не заперечував. До 2019 року мали з батьком гарні відносини, спілкувалися. В 2019 році батько сказав, що в квартирі порвало трубу в районі раковини у ванній кімнаті і він буде міняти трубу, але коли мама приїхала до Кривого Рогу з`ясувалося, що з квартири винесені усі речі. У батька також у 2008-2009 році був автомобіль «Хонда акорд», який був проданий, на кого оформлявся вона не знає. Батько продав його, але мама була проти продажу, оскільки автомобіль їй дуже подобався, був зручний. Потім, купив інший автомобіль та оформив його на свою маму. Кошти мамі за автомобіль «Тойота авенсіс» віддали частково, продали його на початку 2019 року. З батьком спілкувалися до 2019 року, він робив подарунки на день народження та на Новий рік, але продаж автомобіля не обговорювали. Батько до Києва не приїздив. Автомобіль «Хонда акорд» була куплена за спільні кошти мами та батька, які мали сумісний бюджет, коли батько працював, він кошти відкладав, а жили за рахунок маминих коштів. Працював батько на митниці та з його слів отримував мінімальну заробітну плату. Вона останній раз була у Кривому Розі восени 2018 року, коли у батька був день народження, з 2019 року перестали спілкуватися та батько сказав що буде подавати позов до суду з приводу автомобіля «Тойота авенсіс».

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі з 27.10.1990 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 1166 а.с. 8).

Від даного шлюбу у сторін народилося донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 44).

17.07.2019 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 145-146)

Під час перебування сторонами у зазначеному шлюбі, а саме у червні 2012 року було придбано автомобіль Toyota Avensis, НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_3 , 2012 року випуску, який було оформлено на ОСОБА_2 . На вказаний автомобіль було оформлено заставу, де обтяжувачем є ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», а боржником ОСОБА_2 (а.с. 9).

Крім того, за час шлюбу було придбано автомобіль Honda Accord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , який було оформлено на ОСОБА_10 .

Вказані обставини визнаються сторонами, а тому такі обставини відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, ч. 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Тобто, законодавство визначає, що спільним майном подружжя є придбане за рахунок спільних доходів рухоме й нерухоме майно, незалежно від того, що один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку, і незалежно від того, на ім`я кого з подружжя це майно придбано.

Зважаючи на викладене вище, суд не бере до уваги твердження відповідача за первісним позовом про те, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, оскільки саме вона заробляла кошти та сплачувала кредит за придбаний автомобіль Toyota Avensis.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, у відповідності до вищевказаних норм закону спільним майном подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_2 є наступне майно:

- Toyota Avensis, НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_3 , 2012 року випуску;

- Honda Accord, 2008 року випуску, державний номер до відчуження НОМЕР_4 (VIN-код НОМЕР_5 ).

Визначаючи частки кожного з подружжя в спільному майні, судом враховано наступне.

Згідно з ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Разом із цим, ч. 2 та ч. 3 ст. 70 передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Положеннями ч. 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Як встановлено судом, домовленості між сторонами щодо збільшення або зменшення часток майна що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не було, договір про поділ спільного майна між ними не укладався.

Таким чином, придбавши спірне майно під час перебування в шлюбі, сторони набули право спільної сумісної власності на дане майно, відповідно до зазначених положень, а право кожної із сторін на рівну частку в майні презюмується.

При вирішенні даного спору, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що чинним законодавством встановлена презумпція рівності часток подружжя, підстави для відступу від якої потребують доведення.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що автомобіль Toyota Avensis 08.09.2018 року на підставі договору купівлі-продажу №8046/2018/1095462 був відчужений ОСОБА_4 за 300 000.00 гривень. Після відчуження на автомобіль видано інші номерні знаки. Станом на 20.02.2019 року автомобіль зареєстрований на ОСОБА_4 (а.с. 20, 126-127).

За інформацією регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області МВС транспортний засіб Honda Accord 04.03.2009 року дійсно зареєстровано з номерним знаком НОМЕР_4 за громадянином ОСОБА_1 05.10.2010 року вказаний транспортний засіб знято з обліку в комісійний магазин. Крім того, станом на 21.08.2019 року транспортний засіб зареєстровано з номерним знаком НОМЕР_6 за власником фізичною особою. Дата реєстрації 21.03.2018 року (а.с. 149).

Згідно висновку судового експерта від 29.11.2019 року, середня ринкова вартість автомобіля марки Honda Accord, 2008 року випуску складає 292 661, 55 гривень (а.с. 173-178)

Посилання відповідача за первісним позовом що автомобіль Toyota Avensis був проданий чоловікові їх спільної доньки. з позивачем за згодою останнього жодним документом не підтверджується. Крім того, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що письмової згоди на продаж вказаного автомобілю ОСОБА_10 не надавав.

Суд критично відноситься і до показань свідка ОСОБА_8 , оскільки остання не була присутня під час продажу спірного автомобіля, а отже і не була свідком даних подій.

Відтак, судом встановлено, що спільне майно подружжя, а саме автомобіль Toyota Avensis та автомобіль Honda Accord були продані одним із подружжя без згоди іншого подружжя.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановле но, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини справи про те, що спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін та підлягає розподілу, суд вважає за необхідне первісний позов та зустрічний позов задовольнити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у випадку задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судові витрати на користь позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при пред`явлені первісного позову, а також при уточненні позовних вимог, при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову було сплачено судовий збір на загальну суму 2652,60 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_2 , звертаючись до суду з зустрічним позовом, також, понесла судові витрати, які складаються з судового збору в загальному розмірі 2231,70 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 2000,00 грн., які необхідно стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 368, 371 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжязадовольнити.

Визнати автомобіль Toyota Avensis, НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_3 , 2012 року випуску спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ частки автомобіля Toyota Avensis, НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_3 , 2012 року випуску в розмірі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2652 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати автомобіль Honda Accord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_4 (VIN-код НОМЕР_5 ) спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частки автомобіля Honda Accord, 2008 року випуску, державний номер до відчуження НОМЕР_4 (VIN-код НОМЕР_5 ) в сумі 146 330 (сто сорок шість тисяч триста тридцять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 2 231,7 (дві тисячі двісті тридцять одна) гривня 7 (сім) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко