Справа № 274/8576/20
Провадження № 2/0274/122/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"10" березня 2021 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

24.12.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати її брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

На обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані, крім неї, її чоловік, син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 та її брат ОСОБА_2 . Брат не проживає у її будинку більше сімнадцяти років, оскільки зі своєю дружиною проживає в с. Озадівка Бердичівського району. Виписатись з належної їй житлової площі відповідач категорично відмовляється. Реєстрація відповідача в її будинку позбавляє можливості отримати субсидію та перешкоджає у здійсненні права розпоряджатися належним їй майном.

Відзив на позовну заяву не надходив, у судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечив.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.01.2021 позовну заяву прийнято до провадження та у справі відкрито спрощене позовне провадження (а.с.18).

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Пояснила, що відповідач не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації у їй будинку. Їй належить 77/100 будинку, а брату 23/100 частки будинку. Фактично вони поділили будинок, проте юридично це не оформлено та брат значиться зареєстрованим у її домовій книзі. Брат не хоче присвоювати своїй частині будинку нову адресу. Він в будинку не проживає та йому є куди виписатися, оскільки має у власності ще одне житло.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що він є власником 23/100 ідеальних частин житлового будинку. Фактично вони з позивачкою поділили будинок та він не має відношення до її частки будинку. Всі комунальні послуги за свою частку будинку він сплачує. Він не заперечує, щоб позивачка вирішувала питання щодо присвоєння різних адрес часткам будинку.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно договору дарування ВЕР 029677 від 02.06.2007 ОСОБА_1 належить на праві власності 77/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 4-6).

Згідно договору дарування ВЕР 029678 від 02.06.2007 ОСОБА_2 належить на праві власності 23/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта МК ВЖРЕП № 3 м. Бердичева від 09.12.2020 ОСОБА_2 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , проте зі слів сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не проживає у будинку більше 17 років ( а.с. 17).

Відповідно до довідки МК ВЖРЕП № 7 від 16.12.2020 за адресою: АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: чоловік - ОСОБА_9 , син ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_4 , брат ОСОБА_2 ( а.с. 8).

Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.

Аналіз доказів сторін, висновки суду

Проаналізувавши надані сторонами докази, суд доходить висновку про відмову в позові, з таких підстав.

Доводи позивачки про відсутність у відповідача права користування спірним житлом з тих підстав, що він не проживає у спірному будинку більше сімнадцяти років є неприйнятними.

Так, з наданих відповідачем у судовому засіданні доказів встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є об`єктом спільної часткової власності сторін. Відповідачеві належить 23/100 частки будинку. Будинок в натурі між сторонами не поділено, окремі адреси часткам будинку не присвоєно.

Отже відповідач, як співвласник житла має безумовне право на користуються власним житлом ( його часткою). Такого права користування житлом відповідач, в силу статті 321 ЦК України, не може бути позбавлений лише через факт його непроживання у будинку та наявності в його власності іншого житла.

Розподіл судових витрат

Оскільки при зверненні із позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 22.03.2021 у зв`язку з хворобою та самоізоляцією головуючого.

Суддя І.Ю. Хуторна