Справа №949/355/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Оборонової І.В.,
за участю секретаря Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду та просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . В даному будинку разом з нею, зареєстровані та проживають: її дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та онуки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також в будинку зареєстрований її колишній зять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який добровільно виселився з будинку та з травня 2017 року в будинку не проживає. Перешкод у користуванні житлом відповідачу ніхто не чинив. Позивач неодноразово зверталась з вимогою до відповідача знятися з реєстраційного обліку в будинку, проте з невідомих причин, з реєстраційного обліку він не знявся. Відповідач не сплачує комунальні послуги та участі в утриманні житла не приймає, його речей в будинку немає і будинком він не цікавиться. Реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди позивачу в користуванні житловою площею, оскільки позивач з урахуванням реєстрації відповідача, самостійно сплачує за комунальні послуги, і повноцінно скористуватись субсидією по оплаті комунальних послуг не може. Також позивач, через реєстрацію відповідача у будинку, не може реалізувати свої права на вільне користування та розпорядженням житловим будинком.
До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про його виклик (а.с.33, 37) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення заочного рішення на підставі наявних в справі доказів.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив, що відповідач дійсно з 2017 року не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 .
Заслухавши пояснення свідка та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВКС №094886 від 18 грудня 2007 року (а.с.6) та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17338067 від 11 січня 2008 року (а.с.7), позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований АДРЕСА_1
Відповідно до копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , власником вказаного житлового будинку значиться - ОСОБА_1 (а.с. 13-15).
Як вбачається з довідки про склад сім`ї №198 від 24 лютого 2021 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, до складу сім`ї ОСОБА_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 входять: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; онука - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; онук - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зять - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).
Згідно довідки №199 від 24 лютого 2021 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради ОСОБА_2 , по місцю реєстрації не проживає, а фактично проживає по АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03 березня 2021 року, складеного виконавчим комітетом Дубровицької міської ради в будинку ОСОБА_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . З травня 2017 року ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації, а проживає без реєстрації в будинку матері ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
В позовній заяві позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з її дочкою ОСОБА_3 . Вказане підтверджується копією рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2020 року, яким розірвано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 березня 2005 року Дубровицьким райвідділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, а/з №24 (а.с.12).
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Отже, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно вимог статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частинами 1, 2 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частини 2 статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.
Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
За положеннями статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Чинне законодавство дає ще й інше розуміння поняття «місце проживання», під яким слід розуміти адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік (ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Від місця проживання законодавець відмежовує «місце перебування», тобто адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.
Правовий зміст права користування жилим приміщенням не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані, в тому числі, й зі зняттям з реєстрації місця проживання.
Частина 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлює, що реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та вищевказані норми Закону, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з травня 2017 року по теперішній час не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , а тому є підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.317, 364, 386, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 223, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає по в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25 березня 1998 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер, а також серія та номер паспорту невідомі.
Суддя: підпис.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області Оборонова І.В.