ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/1053/19Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/348/21 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника ОСОБА_1 - Іщука К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року (ухвалене суддею Сташків Н.Б., повний текст якого складено 04 грудня 2020 року) у цивільній справі № 604/1053/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Підволочиський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказує, що виконавчий напис нотаріуса № 14717 від 08.12.2017 року винесено з порушенням норм законодавства та порушенням прав позивача. Зокрема між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі банк) укладено кредитний договір від 28 січня 2008 року, у відповідності з умовами якого банк надав позивачу грошові кошти в розмірі 61698 дол. США. У зв`язку із скрутним фінансовим становищем позивач не міг погасити взяті на себе кредитні зобов`язання в силу підвищення курсу долара по відношенню до гривні.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.02.2014 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". З метою погашення заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру по АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та виселення. Тобто, щодо стягнення сум за кредитним договором від 28.01.2008 року вже було наявне судове рішення від 05.02.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Нотаріусом не було дотримано вимог ст. 88 Закону України Про нотаріат та не враховано того, що рішенням суду уже було в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а також те, що минули строки давності за вказаними вимогами.

Крім того просить стягнути з ПАТ КБ ПРИВАТБАНК кошти в розмірі 7706,20 грн, що були стягнуті внаслідок виконання постанови Підволочиського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільської області № 57075932 від 04 грудня 2018 року з примусового виконання виконавчого напису № 14717, вчиненого 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором № ТЕМLGK від 28 січня 2008 року.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.12.2017 року, що вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем зареєстрований у реєстрі № 14717, яким пропонується стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № TEMLGK від 28.01.2008 року за період з 28.01.2008 року по 05.09.2017 року у розмірі 115587,03 долари США, що складає 2993704,08 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ ПРИВАТБАНК кошти в сумі 9255,44 грн., що стягнуті внаслідок виконання постанови Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №57075932 від 04.12.2018 року з примусового виконання виконавчого напису № 14717 вчиненого 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованості за кредитним договором №TEMLGK від 28.01.2008 року.

Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ КБ "ПРИВАТБАНК" подало апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволення позову.

Вказує, що кредитний договір на виконання якого було вчинено виконавчий напис є дійсним, оскільки його недійсність не встановлена будь-яким судом/судовим рішенням. Кошти які надійшли від позивача були сплачені на виконання цього договору.

Зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України, оскільки набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив.

Вказав, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на момент його вчинення вже існувало судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і сума визначеноа у виконавчому написі не відповідала дійсності. Крім того, банк звернувся з вимогою про дострокове повернення суми кредиту 05.09.2013 року, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням 3-річного строку на його вчинення, який обчислюється з дня виникнення у стягувача права вимоги.

Зазначив, що застосування ст. 1212 ЦК України є правильним, оскільки підстава на якій банк набув кошти відпаде у випадку коли виконавчий напис буде визнано таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив і вказав, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та зіслався на доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності

Представники Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та АТ КБ ПРИВАТБАНК будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ ПРИВАТБАНК укладено кредитний договір № TEMLGK від 28.01.2008 року, у відповідності з умовами якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 61 697 долари США на наступні цілі: 53 000 долари США на придбання нерухомості, а також 8697 долари США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 28.01.2023 року.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звертався із позовною заявою до Тернопільського міськрайонного суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.02.2014 року у справі № 607/19096/13-ц частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ ПРИВАТБАНК. Звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 52,20 кв. м., житловою площею 30,10 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ ПРИВАТБАНК в розмірі 114011,62 долари США, що за курсом розпорядження НБУ від 14.10.2013 року (7,99 грн.) складає 910952,88 грн., яка складається з наступного: 43040,03 долари США заборгованість за кредитом; 29144,43 долари США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 994,72 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом; 35373,52 долари США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31,29 долари США, 5427,63 долари США штраф, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та виселення.

Згідно виконавчого напису від 08.12.2017 року (зареєстрований в реєстрі за № 14717), що вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем з ОСОБА_1 стягується невиплачені в строк, відповідно до умов кредитного договору № TEMLGK від 28.01.2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 05.09.2017 року, грошові кошти у сумі 115587,03 долари США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2017 року складає 2993704,08 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 43358,31 долари США; заборгованості за відсотками у розмірі 40585,31 долари США; заборгованості з комісії у розмірі 1643,31 долари США; заборгованості з пені у розмірі 30000 доларів США.

За заявою ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, постановою органу ДВС від 23.08.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 57075932. Також, постановою органу ДВС від 04.12.2018 року звернено стягнення на пенсію позивача в користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК. Дану постанову надіслано для виконання.

Згідно довідки Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за період з січня по грудень 2019 року із позивача стягнуто 9255,44 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням вимог законодавства, так як на момент вчинення виконавчого напису вже було наявним судове рішення від 05.02.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, банком 05.09.2013 року заявлена вимога про дострокове повернення суми кредиту і приватним нотаріусом допущено порушення 3-річного строку вчинення виконавчого напису по стягненню боргу, який обчислюється з дня виникнення у стягувача права вимоги. Застосовуючи норму ст. 1212 ЦК України, суд виходив з того, що підстава на якій банк набув кошти відпала.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.02.2014 року у справі № 607/19096/13-ц встановлено, що Листом від 05.09.2013 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК повідомив ОСОБА_1 про неналежне виконання нею своїх обов`язків за кредитним договором у зв`язку із чим утворилась прострочена заборгованість в розмірі 65745,53 доларів США. Цією вимогою про усунення порушень банк попереджає позичальника (іпотекодавця), що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, банк зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України.

Таким чином ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Враховуючи вказане право вимоги у відповідача виникло з 31 дня від дати надіслання листа від 05.09.2013 року із вимогою про дострокове повернення кредитного зобов`язання.

В той же час виконавчий напис нотаріусом вчинено 08.12.2017 року, що свідчить про те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

На підставі наведеного слід дійти висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він не володів доказами направлення боржнику вимоги про усунення порушення та необхідність погашення суми боргу у зазначеному розмірі, або іншим документом, який би підтверджував безспірність заборгованості, не врахував наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та не переконався чи було дотримано строків встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

Таким чином висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги про невірне застосування судом ст. 1212 ЦК України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

Зазначений правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа №753/15556/15-ц.

Таким чином, правова підстава, на якій ПАТ КБ ПРИВАТБАНК набуло кошти від позивача, внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, відпала. Тому застосування судом до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна потерпілому в натурі відповідає вимогами чинного законодавства та сформованій Верховним Судом судовій практиці.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, підстав його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2021 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ходоровський М.В.