ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 04 червня 2014 року, позивач зобов`язується відкрити відповідачу відновлювальну кредитну лінію, ліміт якої становить 41750 грн., відповідач зобов`язується повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 41750 грн.. У порушення умов договору відповідач свої обов`язки належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16 листопада 2017 року має заборгованість за тілом кредиту 39125,88 грн., за відсотками 283,03 грн. та за простроченим тілом кредиту 7306,53 грн., пеня 940,28 грн. Відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість 47655,72грн., а саме: за тілом кредиту 39125,88 грн., по відсотках 283,03 грн., по простроченому тілу кредиту 7306,53 грн., неустойка 940,28грн..

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Банку.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять підтверджень, на яку дату діяла Публічна пропозиція ПАТ «Альфа- Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і що саме із зазначеною Пропозицією був ознайомлений відповідач та погодився з нею, підписуючи заяву анкету від 04 червня 2014 року. При цьому, суд вказав, що позивачем не доведено розміру заборгованості за кредитним договором станом на 16 листопада 2017 року, зокрема відсутні документи про видачу кредиту у розмірі, зазначеному у додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 04 червня 2014 року, виписки по рахункам щодо заборгованості за тілом кредиту, відсоткам за користування кредитом, простроченої заборгованості за кредитом та пені.

В апеляційних скаргах акціонерне товариство «Альфа Банк» посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційні скарги обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що укладений кредитний договір є чинним, не визнаний судом недійсним, а тому відповідно до презумпції дійсності правочину, банк виконав свої зобов`язання належним чином та надав позичальнику кредитні кошти. Крім того, апелянт вказав, що ним надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційні скарги акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «Альфа Банк», суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 04 червня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

На підтвердження укладення вказаного договору позивачем надано копію анкети заяви від 04 червня 2014 року про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум готівка», електронну роздруківка публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 04 червня 2017 року.

Згідно вказаного додатку сума кредиту складає 41750 грн., процентна ставка за користування кредитом становить 20% річних, розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості, дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду, про суму коштів, які складають обов`язковий щомісячний платіж, банк інформує клієнта за допомогою смс повідомлення, що надсилаються на мобільний телефон клієнта та в інший спосіб, обраний клієнтом в анкеті з заяві про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк», повернення заборгованості за кредитом та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється клієнтом відповідно до договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості кредиту містяться в тарифах, які є невід`ємною частиною договору та шляхом сплати клієнтом обов`язкових рівних платежів, дата сплати яких співпадає з датою сплати обов`язкових мінімальних платежів.

Судом встановлено відсутність підтверджень, на яку дату діяла публічна пропозиція ПАТ «Альфа- Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і що саме із зазначеною Пропозицією був ознайомлений відповідач та погодився з нею, підписуючи заяву анкету від 04 червня 2014 року.

Крім того, суд вірно вказав, що Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості за кредитом за період з 04 червня 2014 року по 16 листопада 2017 року, з якого вбачається, що відповідач здійснював платежі щомісячно, всього за вказаний період ним сплачено у погашення тіла кредиту 93204,62 грн., у погашення відсотків за користування кредитом 23757,06 грн., всього 116 961,68 грн., заборгованість по тілу кредиту 39125,88 грн., заборгованість по відсотках 283,03 грн., прострочене тіло кредиту 7 306,53 грн., пеня 940,28 грн..

Вбачається, що з розрахунку заборгованості неможливо встановити порядок нарахування щомісячних платежів з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, графік погашення кредиту та розрахунок сукупної вартості кредиту позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Встановивши відсутність доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором станом на 16 листопада 2017 року, зокрема відсутність документів про видачу кредиту у розмірі, зазначеному у додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 04 червня 2014 року, виписки по рахункам щодо заборгованості за тілом кредиту, відсоткам, простроченої заборгованості за кредитом та пені, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

При цьому, суд вірно звернув увагу на той факт, що Банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості по кредиту 27 грудня 2017 року, тоді як вимогу про дострокове стягнення заборгованість за кредитом направив 08 грудня 2017, строк для виконання якої спливав лише 08 січня 2018 року, доказів про отримання відповідачем вказаної вимоги позивач не надав.

Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Доводи апелянта в скарзі про те, що відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання кредитного договору недійсним або нікчемним, виникнення простроченої заборгованості відбувається в разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, а також те, що відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначені умови кредитування, - колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження виниклої кредитної заборгованості.

Більш того, позивач позивачем взагалі не розкрито таке поняття як заборгованість за простроченим тілом кредиту, його правова природа та підстави нарахування, а тому з урахуванням принципу юридичної визначеності, колегія суддів вважає, що покладення на споживача банківських послуг обов`язку по його поверненню відсутні.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ,- зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтами судовий збір за подання апеляційних скарг поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги акціонерного товариства «Альфа Банк» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко