Справа № 509/6216/20
15 березня 2021 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом
про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,-
07 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Селезньовою В.А. та зареєстрованого в реєстрі за номером 531, згідно якого продавець ОСОБА_3 , передав у власність покупця ОСОБА_1 вищевказане нерухоме майно, а покупець ОСОБА_1 прийняла його у власність. Право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості зареєстровано за позивачкою за номером запису про право власності: 389115713, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230261639 від 29.10.2020 року.
З 22.05.2008 року до теперішнього часу у вищевказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , 1980 року народження, який є рідним братом колишнього власника будинку, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та прописку) № 02-06/1021 від 27.10.2020 року, виданою на ім`я ОСОБА_3 та даними зазначеними в домовій книзі, оформленої на вищевказаний будинок.
Відповідач, був поселений у вищевказаний житловий будинок та відповідно було зареєстроване його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в якості члена сім`ї власника, яким на період реєстрації відповідача за вищевказаною адресою, окрім ОСОБА_3 , який на той момент, був власником 1/2 частини будинку, також була ОСОБА_4 , яка була власником іншої 1/2 частини будинку. Так, ОСОБА_4 була матір`ю відповідача ОСОБА_2 .
Відповідач поселився у вищевказаний будинок в якості члена сім`ї власника та відповідно набув право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Таким чином, відповідач мав право користування зазначеним житлом, проте після переходу права власності на будинок позивачці, відповідач втратив право користування житловим будинком, тому ОСОБА_1 змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.
В судове засідання позивачка не з`явилась, однак подала до суду заяву в порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України щодо розгляду справи у її відсутністю, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач по справі у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
По справі судом встановлено наступні фактичні обставини.
Позивачка є власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Селезньовою В.А. та зареєстрованого в реєстрі за номером 531, згідно якого продавець ОСОБА_3 , передав у власність покупця ОСОБА_1 вищевказане нерухоме майно, а покупець ОСОБА_1 прийняла його у власність. Право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості зареєстровано за позивачкою за номером запису про право власності: 389115713, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230261639 від 29.10.2020 року
З 22.05.2008 року до теперішнього часу у вищевказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , 1980 року народження, який є рідним братом колишнього власника будинку, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та прописку) № 02-06/1021 від 27.10.2020 року, виданою на ім`я ОСОБА_3 та даними зазначеними в домовій книзі, оформленої на вищевказаний будинок.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, що підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК Української РСР, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», коли особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу.
Отже, враховуючи той факт, що право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачці ОСОБА_1 , а також те, що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачці здійснювати правомочності власника в повному об`ємі, а саме володіти та користуватися належним їй майном, оскільки самостійно з обліку реєстрації місця проживання за адресою житлового будинку, на який жодних прав не має, оскільки не є членом сім`ї власника, вважаю, що позов підлягає задоволенню
На підставі викладеного і керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 10-12, 76-80, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Дане рішення після набрання ним законної сили є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку з житлового будинку АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя А.І.Бочаров