Провадження № 2-н/557/72/2021
Справа № 557/1167/21
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

23 липня 2021 року смт.Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, яка досягла повноліття, але продовжує навчання, в розмірі ј частини від отримуваного ним доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У відповідність зі ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 1 статті 198 СК України визначає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець встановлює обов`язок батька/матері утримувати до дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності у них матеріальної можливості надавати таку допомогу. Після досягнення дитиною повноліття - лише якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Тобто, обов`язок по утриманню повнолітніх дочки або сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах Сімейного кодексу України.

Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. зазначив, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За таких обставин суд доходить висновку про неможливість розгляду питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в порядку наказного провадження, оскільки законодавець закріпив необхідність доведення наявності у батька матеріальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, що виключає безспірний характер правовідносин й унеможливлює видачу судового наказу для стягнення вказаної суми.

Крім того, ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, яка регулює утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, визначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, у зазначені правовій нормі міститься пряма вказівка на те, що подібні спори мають вирішуватися судом в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

За таких обставин суддя приходить висновку, що наявні обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, за яких у видачі судового наказу має бути відмовлено.

У відповідності до ч. 2ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 160-165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини від отримуваного ним доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення донькою 23 років.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у позовному провадженні за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя П.В.Тишкун