ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5242/20 Головуючий суддя І інстанції Шарко О. П.
Провадження № 22-ц/818/2308/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання права власності
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.,

суддів: - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалуФрунзенського районного суду м.Харкова від 21 січня 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Шарко О.П., по цивільній справі № 645/5242/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності,

в с т а н о в и в :

09 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 06 жовтня 2020 року позовна заява прийнята до провадження, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі №645/3947/19.

На обґрунтування вказав, що у провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - квартирі АДРЕСА_1 , провадження у справі відкрито. На думку відповідача, об`єктивна можливість подальшого розгляду справи ґрунтується на наявності взаємовиключних предметів на підстав позовних заяв по одним і тим самим спірним правовідносинам.

Представник позивача проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі заперечував, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, оскільки відсутні підстави для зупинення провадження у справі, яке призведе лише до затягування її розгляду справи.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності, до набрання законної сили рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя (справа №645/3947/19).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду незаконна, необґрунтована, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначила, що вимоги у її позові є такими, що підлягають доказуванню щодо спростування презумпції права спільної сумісної власності, таким чином зупинення провадження у цій справі позбавляє її можливості спростувати зазначену презумпцію.

Вказала, що суд першої інстанції не обґрунтував, які саме питання не можуть бути вирішені, що стосуються підстав, заявлених у справі чи умов від яких залежить неможливість її розгляду.

Вважає, що суд може самостійно встановити обставини пов`язані з набуттям нею права особистої приватної власності на спірну квартиру, отримати та дослідити докази, дійти до вірних висновків.

Посилається на постанову Верховного суду України від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, для обґрунтування порушення права сторони на розгляд справи у розумний строк.

У письмовому відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін.

На обґрунтування вказав, що у провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - квартирі АДРЕСА_1 , провадження у справі відкрито. На його думку, об`єктивна можливість подальшого розгляду справи ґрунтується на наявності взаємовиключних предметів на підстав позовних заяв по одним і тим самим спірним правовідносинам.

Вказав, що задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя-квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 буде мати преюдиційне значення для цієї справи.

Посилається на ухвали Верховного Суду від 22.09.2019 по справі №484/3965/18,10.01.2019 у справі №361/1028/18.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та пятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що не можливим розгляд цієї справи без вирішення спору до прийняття рішення судом по справі №645/3947/19.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції

Нормою п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції визначено порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення вчинення судом процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може рої посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 910/12694/18.

Крім того, суд першої не надав належної оцінки тому факту, що Фрунзенським районним судом м. Харкова (головуючий суддя Ульяніч І.В.) розглядається справа № 645/3947/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання цієї ж самої квартири, яка є предметом спору у цій справі № 645/5242/20, спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ним права власності на 1/2 її частку. Таким чином за суб`єктним складом сторін та предметом позову згадані позовні вимоги, які розглядаються у цих справах мають зустрічний характер і тому за змістом ст. 188 ЦПК України є підстави для їх об`єднання в одне провадження.

Так, згідно ст. 188 ЦПК України:

1. В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

2. Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

3. Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

4. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

5. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

6. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

7. Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

8. Справи, що перебувають у провадженні суду, в разі об`єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.

9. Якщо провадження у справах було відкрито в один день, справи, в разі об`єднання їх в одне провадження, передаються на розгляд судді, який першим прийняв рішення про їх об`єднання.

10. Справи, об`єднані в одне провадження, роз`єднанню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше;

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд першої інстанції не врахував, що у даному випадку предметом доведення у справі є чи належить квартира позивачу як приватна власність або вона є сумісною власністю подружжя.

При таких обставинах та виходячи із обов`язку виконання завдання цивільного судочинства суд у підготовчому засіданні мав обговорити можливість з цих самих підстав об`єднати згадані справи у одне провадження, відповідно до ч.2 ст.188 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільний предмет і тому є пов`язаними між собою.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, та необґрунтовано задовольнив клопотання дійшовши помилкового висновку щодо зупинення провадження справі, що не сприяє ефективному розгляду справи та виконанню завдання цивільного судочинства, визначеному у ст. 2 ЦПК України.

Оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми процесуального та матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України скасовує оскаржену ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з урахуванням вищевказаних мотивів суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 22 березня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.