Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/802/20
Провадження № 2/499/43/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 березня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., за участю секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, у залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» про визнання договору оренди недійсним,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий.

09 вересня 2020 року ОСОБА_1 (далі - також позивач) подав до суду позовну заяву до Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» (далі - також ПСП «Дружба»), в якій просить визнати недійсним договір оренди землі від 20 березня 2017 року (далі - також договір оренди) щодо земельної ділянки, загальною площею 6,3147 га, кадастровий номер: :01:003:0192, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області (далі - також земельна ділянка), укладений між ним та відповідачем (далі - також позовна заява).

Позивач у позовній заяві зазначає таке: договір оренди не містить суттєвих умов (грошовий еквівалент розрахунку в натуральній формі, індексація орендної плати); він позбавлений можливості переглянути розмір орендної плати, що призведе до неможливості отримати орендну плату за договором оренди (а.с.1-5).

05 жовтня 2020 року директор ПСП «Дружба» Іскра Олександр Іванович (далі - також відповідач, директор) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає таке: позивач та відповідач уклали договір оренди, який зареєстровано 20 березня 2017 року; договір оренди укладено терміном 10 років; позивач підписав договір та отримував орендну плату; позивач не направляв жодних звернень щодо змін умов договору оренди; позивач останній раз отримував орендну плату у 2018 році; відповідач не заперечує проти перегляду розміру орендної плати та виплати її у грошовій формі; позивач не з`являється для отримання орендної плати (а.с. 23-27).

16 жовтня 2020 року представник відповідача адвокат Племениченко Геннадій Вячеславович (далі - також представник відповідача) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає таке: розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються у договорі оренди за згодою сторін; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди; позивач погодився з умовами договору оренди; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (далі - також відзив, а.с. 53-55).

2. Мотиви проведення судового засідання за відсутності учасників справи такі.

Позивач до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений належним чином про час, дату та місце судового розгляду справи.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

З огляду на положення пункту 4 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК) суд розглядає справу за відсутності позивача, відповідача, так як у судове засідання з`явилися їх представники.

3. Учасники судового провадження висловили таке.

Представник позивача у судовому засіданні, підтвердив обставини зазначені у позовній заяві та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив обставини зазначені у відзиві та просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

4. Процесуальні рішення та дії у справі такі.

14 вересня 2020 року постановлена ухвала про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження, й визначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання для розгляду справи (а.с. 16-17).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення сторін (а.с. 38).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2020 року, відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача для ознайомлення з відзивом на позовну заяву (а.с. 64).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2020 року закрите підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 73-75).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 14 грудня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено у зв`язку з хворобою представника позивача (а.с. 82).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 18 січня 2021 року, неявку сторін у судове засідання визнано неповажною, розгляд справи відкладено, явку сторін у судове засідання 08 лютого 2021 року визнано обов`язковою (а.с. 85-86).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 08 лютого 2021 року, неявку сторін у судове засідання визнано неповажною, розгляд справи відкладено, явку сторін у судове засідання 10 березня 2021 року визнано обов`язковою (а.с. 94-95).

5. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі.

Позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2010 року є власником земельної ділянки (а.с. 14).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що договір оренди, 20 березня 2017 року зареєстровано державним реєстратором Центру з надання адміністративних послуг при Іванівській районній державній адміністрації Одеської області (а.с. 7).

За актом про передачу та прийом земельної ділянки Орендодавцем-власником земельної ділянки, позивач передав, а відповідач прийняв земельну ділянку (а.с. 12).

Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 1 договору оренди, а.с. 8-11).

Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору оренди, а.с. 8-11).

Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі : 1,6 т. - зернових; олія - 20 літрів; цукор - 25 кілограмів; крупи - 10 кілограмів; овочі - 40 кілограмів; силос - 1 пт.; оранка городів - до 0,25 гектарів (пункт 9 договору оренди, а.с. 8-11).

Орендна плата вноситься до грудня місяця (пункт 11 договору оренди, а.с. 8-11).

Зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (пункт 34 договору оренди а.с. 8-11).

Дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом (пункт 36 договору оренди, а.с. 8-11).

Відповідач направив позивачу повідомлення з пропозицією одержати орендну плату за користування земельною ділянкою за 2019 рік до 27 грудня 2019 року, в якій зазначив що у разі неотримання орендної плати її виплата переноситься на 2020 рік (а.с. 28).

6. Норми права, які застосував суд такі.

Суд звертає увагу, що у тексті рішення застосовані норми матеріального права у редакції, чинній на час укладення договору оренди.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 15 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК ).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1-5 статті 203 ЦК).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 1, 3 статті 215 ЦК).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 1, 2 статті 640 ЦК).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них . Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина 1, 2 статті 792 ЦК).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина 1 статті 93 Земельного кодексу України, далі - також ЗК).

Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи (частина 8 статті 93 ЗК).

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (частина 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі», далі - також Закон).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (частина 1 статті 13 Закону) .

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату . За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (частина 1, 2 статті 15 Закону).

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина 1 статті 16 Закону).

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати (частина 1, 2 статті 22 Закону).

Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (частина 1 статі 23 Закону).

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін (частина 1 статті 30 Закону).

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однією із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (частина 3, 4 статті 31 Закону).

7. Мотиви застосування норм права такі.

Системний аналіз положень ЦК, ЗК, Закону зазначених у пункті 6 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що: в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому суд повинен встановити, чи дійсно порушено право орендодавця та з`ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця; договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації, а тому з цього часу сторони набувають визначених законом та договором прав і обов`язків орендаря та орендодавця; орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін; однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення, у зв`язку з його укладенням, прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до положень частини 2 статті 792 ЦК відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК, Законом. Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми ЗК та Закону.

Суд відмічає, що законодавець розмежовує конструкції «недійсність договору» та «розірвання договору», як за підставами, так і за своїми правовими наслідками. Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору не є підставою для його визнання недійсним.

Суд зауважує, що договір оренди виконувався сторонами з 2017 року, умови якого не переглядалися, а позивач отримував орендну плату.

Аргументи позивача щодо не встановлення у договорі оренди грошового еквіваленту вартості товарів, індексації орендної плати та порядку її переглядуне може вважатися достатньою правовою підставою для визнання договору оренди недійсним.

Отже, при укладенні договору оренди сторони погодили їх істотні умови: орендну плату із зазначенням її розміруу натуральній формі, сплати орендної плати без індексації, строк дії, умови використання земельної ділянки, та інше, законні права і інтереси позивача не порушені, він підписав договір оренди земельної ділянки та фактично передав земельну ділянку в оренду відповідачу, який її прийняв та виконував умови укладеного договору, сплачував орендну плату позивачу, який її отримував, тому суд констатує, що позивачем не доведені обставини, які б свідчили про недійсність укладеного договору оренди та порушення його прав при укладанні оспорюваного правочину.

8. Суд застосовує таку практику Верховного Суду.

Такі висновки, узгоджуються з правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постановах від: 22 травня 2019 року по справі № 177/1945/16-ц; 22 червня 2020 року у справі № 177/1942/16-ц; 21 вересня 2020 року справі № 177/1947/16-ц; 27 січня 2020 року по справі № 761/26815/17, 27 січня 2020 року по справі № 761/26815/17, а також у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

9. Висновок суду такий.

З огляду на зазначене суд доходить висновку щодо відмови у задоволенні позовної заяви.

10. Розподіл між сторонами судових витрат такий.

Виходячи з приписів частини 1 статті 141 ЦПК судові витрати покладаються на позивача оскільки у позові відмовлено.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265 ЦПК, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» про визнання договору оренди недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, через Іванівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

Повне судове рішення складене 22 березня 2021 року.

СуддяО. О. Кравчук