Справа № 315/209/21
Номер провадження № 2/315/150/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі: головуючої судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши заяву

представника відповідача ОСОБА_1 : адвоката Грони Дениса Сергійовича про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2021 року каналами поштового зв`язку до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_1 : адвокат Грона Д.С. з заявою від 10.06.2021 року про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

Відповідно до наказу Гуляйпільського районного суду Запорізької області №5-в від 24 травня 2021 року суддя Телегуз Світлана Миколаївна з 14 червня 2021 року по 23 липня 2021 року включно перебувала у щорічній відпустці.

В заяві представник посилався на те, що упроваджені суду знаходився позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики на суму 1220 доларів США, укладеного 12.05.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який 07.06.2021 року ухвалою суду за заявою позивача залишено без розгляду.

08.04.2021 року було подано відзив на позов, який містив розрахунок судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 очікував понести, а саме: за участь у кожному судовому засіданні у виді оплати професійної правничої допомоги адвоката у сумі 600 грн. та транспортні витрати у зв`язку з прибуттям адвоката із м. Запоріжжя до м. Гуляйполе та повернення із м. Гуляйполя до м. Запоріжжя у день судового засідання в сумі 485 грн. (у справі призначались судові засідання: 22.04.2021 року, 24.05.2021 року та 07.06.2021 року), при цьому у судові засідання 22.04.2021 року та 24.05.2021 року з`являвся представник відповідача: адвокат Грона Д.С.

22.04.2021 року було подано Заяву про надання доказів щодо понесення відповідачем судових витрат у зв`язку з участю у судовому засіданні 22.04.2021 року на суму 1085 грн., а також 24.05.2021 року Заяву про надання доказів щодо понесення відповідачем судових витрат у зв`язку з участю у судовому засіданні 24.05.2021 року на суму 1085 грн. Загальна сума судових витрат, заявлена до компенсації складає 2170 грн.

Вважає, що позивач ОСОБА_2 , будучи дружиною ОСОБА_3 , вирішила затягнути час та ускладнити розгляд справи № 315/1591/20 за позовом ОСОБА_1 до її чоловіка, пред`явивши безпідставний позов. Вагомим доказом того, що позов у справі №315/209/21 має штучний характер свідчить мотивування позивачем своєї заяви про залишення позову без розгляду - «з огляду на те, що 27.05.2021 року судом винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, тому актуальність та необхідність у розгляді судом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відпала».

Наведене свідчить, що під час подання позову ОСОБА_4 керувалась не принципом диспозитивності або гарантованим ч.1 ст.4 ЦПК України правом особи на доступ до суду, а саме бажанням допомогти своєму чоловіку ОСОБА_3 уникнути обов`язку виконати зобов`язання за цивільним правочином та уникнути відповідальності за його невиконання.

Прохав стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи №315/209/21, внаслідок необґрунтованих дій позивача; заяву розглянути без участі відповідача та його представника.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної заяви не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, так як розгляд заяви здійснювався судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

30.10.2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних (справа №315/1591/20).

06.07.2021 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 12.05.2017 року в розмірі 34483,30 грн., три відсотки річних у розмірі 3044,47 грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн., а всього 43368,57 грн.(справа №315/1591/20).

04.02.2021 року до суду звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним (справа №315/209/21).

07.06.2021 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним залишено без розгляду, так як позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (справа №315/209/21).

15.06.2021 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_1 : адвокат Грона Д.С. з заявою від 10.06.2021 року про компенсацію здійснених відповідачем ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (справа №315/209/21).

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених ч.3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У рішеннях ЕСПЛ («Баришевський проти України», «Гімайдуліна і інших проти України», «Двойних проти України», «Меріт проти України») заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: акт приймання-передачі від 19.04.2021 року наданих юридичних послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 03.01.2021 року на суму 1085 грн.; рахунок на оплату №1 від 19.04.2021 року на суму 1085 грн.; квитанцію від 19.04.2021 року на суму 1085 грн.; меморіальний ордер від 19.04.2021 року на суму 1085 грн.; квитанцію від 22.04.2021 року на суму 485,29 грн.; акт приймання-передачі від 20.05.2021 року наданих юридичних послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 03.01.2021 року на суму 1085 грн.; рахунок на оплату №3 від 20.05.2021 року на суму 1085 грн.; квитанцію від 21.05.2021 року на суму 1085 грн.; меморіальний ордер від 21.05.2021 року на суму 1085 грн.; квитанцію від 23.05.2021 року на суму 485,28 грн.

Відповідно до Заяви представника відповідача: адвоката Грони Д.С. про надання доказів щодо понесення відповідачем судових витрат, яка надійшла до суду 22.04.2021 року, відповідачем ОСОБА_1 понесено такі витрати: за участь адвоката в судовому засіданні 22.04.2021 року у сумі 600 грн. та транспортні витрати, пов`язані з прибуттям адвоката з м. Запоріжжя до м. Гуляйполе та повернення із м. Гуляйполя до м. Запоріжжя у день судового засідання 22.04.2021 року в сумі 485 грн., а всього 1085 грн.

Відповідно до Заяви представника відповідача: адвоката Грони Д.С. про надання доказів щодо понесення відповідачем судових витрат, яка надійшла до суду 24.05.2021 року, відповідачем ОСОБА_1 понесено такі витрати: за участь адвоката в судовому засіданні 24.05.2021 року у сумі 600 грн. та транспортні витрати, пов`язані з прибуттям адвоката з м. Запоріжжя до м. Гуляйполе та повернення із м. Гуляйполя до м. Запоріжжя у день судового засідання 24.05.2021 року в сумі 485 грн., а всього 1085 грн.

Однак, суд вважає, що підтвердженими належними доказами є витрати, пов`язані з участю адвоката в судовому засіданні 22.04.2021 року у сумі 600 грн. та 24.05.2021 року у сумі 600 грн., тоді як транспортні витрати, пов`язані з прибуттям адвоката з м. Запоріжжя до м. Гуляйполе та повернення із м. Гуляйполя до м. Запоріжжя у день судового засідання 22.04.2021 року в сумі 485 грн. та 24.05.2021 року в сумі 485 грн. - не є доведеними, оскільки на їх підтвердження надано фіскальний чек на суму 485,29 грн. за придбання пального, який датований 22.04.2021 року о 07:46 год., з якого вбачається, що пальне було придбане самим адвокатом Гроною Д.С., а не позивачем, крім того, надано фіскальний чек на суму 485,28 грн. за придбання пального, який датований 23.05.2021 року о 11:59 год., з якого вбачається, що пальне було придбане самим адвокатом Гроною Д.С., а не позивачем, а також його дата не співпадає з датою судового засідання - 24.05.2021 року.

Таким чином, враховуючи, що відповідач скористався своїм правом на правову допомогу під час розгляду справи у зв`язку з пред`явленням до нього позову позивачем ОСОБА_2 , який в подальшому ухвалою суду залишено без розгляду за заявою позивача з підстав того, що «27.05.2021 року судом винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, тому актуальність та необхідність у розгляді судом її позову відпала», що суд вважає зловживанням позивачем ОСОБА_2 процесуальними правами шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

При цьому суд приймає до уваги те, що Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 року (справа №754/5841/17, провадження №61-17966св19) звернув увагу, що не допускається «вживати право на зло». ВС зазначив, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах із цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувати; враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність передбачених ч.5 ст.142 ЦПК України підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі, який підтверджений належними доказами.

Керуючись ст.ст. 44, 76-83, 141, 142, 247, 258-259, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 : адвоката Грони Дениса Сергійовича про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , компенсацію здійснених відповідачем ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з розглядом справи №315/209/21, внаслідок необґрунтованих дій позивача в сумі 1200 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.М.Телегуз