Провадження № 2/161/256/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсонюк Ю.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області - Гладчук Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дітей були внесені до Книги реєстрації народжень за її вказівкою на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що вона є матір`ю відповідача. Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1 . З народження діти були залишені матір`ю без належної уваги та піклування, весь час проживали з нею. Жодного з покладених законом на матір обов`язків щодо своїх дітей відповідач не виконує. ОСОБА_2 зі своїми дітьми взагалі не спілкується, не проявляє до них материнської турботи, не цікавиться ними та не відвідує їх за місцем проживання чи навчання, не надає матеріальної допомоги на виховання та утримання. Відповідач самоусунулась від виховання дітей та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки систематично бродяжить. Позивач також вказує, що вона має намір оформити опікунство стосовно дітей, а тому звернулась до Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області. 30 жовтня 2020 року Службою у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, позивач просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 01 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Станом на день розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, які зазначені в позовній заяві, просила позов задовольнити, позбавити її дочку батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей, оскільки вона зовсім не цікавиться життям цих дітей та нехтує виконанням своїх обов`язків щодо їх виховання та матеріального забезпечення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, через розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про виклик відповідача.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала, оскільки вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав, просила позов задовольнити.

Відповідно доп.1 ч. 3ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 9, 12).

Також встановлено, що відомості про батька цих дітей про батька дітей внесені до Книги реєстрації народжень за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 10-11, 13-14).

З копії акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 26 лютого 2020 року встановлено, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Бабуся взяла на себе обов`язки по догляду за дітьми (а.с. 15).

Довідкою № 3 від 27 жовтня 2020 року Чаруківський дошкільний навчальний заклад «Дзвіночок» повідомляє, що доглядом та вихованням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_3 , займалась бабуся ОСОБА_1 , яка брала участь у навчально-виховному процесі дітей, відвідувала дошкільний заклад. Натомість ОСОБА_2 ніколи не брала участі у навчально-виховному процесі своїх дітей (а.с. 17).

Сімейний лікар ОСОБА_9 довідкою №461/01.10 від 27 жовтня 2020 року повідомляє, що ОСОБА_2 зареєстрована в будинку матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак там не проживає. На щеплення дітей в амбулаторію загальної практики сімейної медицини приводить бабуся ОСОБА_1 (а.с.18).

З наданого Службою у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області висновку про доцільність позбавлення батьківських прав встановлено, що ОСОБА_2 не працює, вихованням та утриманням своїх дітей не займається. Комісією проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що фактично піклується про дітей бабуся ОСОБА_1 . Мати дітей веде аморальний спосіб життя, бродяжить та взагалі не бере участі у забезпеченні дітей усім необхідним для їхнього фізичного та духовного розвитку. З 2015 року ОСОБА_2 перебуває під супроводом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, судом не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для спілкування дітьми. ОСОБА_2 не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми не зверталася.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виховання своїх малолітніх дітей та не виконує покладених на неї Законом батьківських обов`язків без поважних причин.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечувала їх необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкувалась з ними, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських ОСОБА_2 прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ст.ст. 164, 166 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк