ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року

м.Суми

Справа №587/1832/20

Номер провадження 22-ц/816/332/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Стадника Семена Валерійовича на рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 листопада 2020 року в складі судді Степаненка О.А., ухваленого в м. Суми,

в с т а н о в и в:

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про припинення права користування домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 та виселення відповідача з цього домоволодіння.

Позов мотивовано тим, що заявниця є власницею домоволодіння, а відповідач її колишній чоловік, який зареєстрований у будинку, однак з квітня 2019 року не проживає у ньому, оскільки виїхав на постійне місце проживання в інше місце, його особисті речі у будинку відсутні. Вказує, що відповідач періодично вчиняє домашнє насильство, чим створює заявниці перешкоди в користуванні її майном, а тому просить захистити її право у обраний спосіб.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 05 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Припинено ОСОБА_2 право користування домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 та виселено його з вказаного домоволодіння.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн недоплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Стадник С.В. посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. При цьому вказує, що дійсно на підставі затверджених судом першої інстанції мирових угод сторони домовились, що домоволодіння буде належати позивачці, а йому будуть належати дві квартири. ОСОБА_1 оформила право власності на домоволодіння, проте оскаржила в апеляційному порядку затверджену судом мирову угоду, за якою за відповідачем визнано право власності на дві квартири. Таким чином, позивачка, зловживаючи процесуальними правами, має на меті позбавити відповідача права володіння та користування нерухомим майном.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що під час перебування в шлюбі, за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2015 році придбали житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який 13 листопада 2015 року був зареєстрований за позивачкою (а.с. 6).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2019 року (а.с. 5).

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 14 травня 2020 року затверджено мирову угоду, за якою в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2020 року між сторонами було затверджено мирову угоду та визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 52/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , а також визнано за ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 право на користування та проживання в 3-кімнатній квартирі АДРЕСА_3 на строк не менше ніж до 31 серпня 2021 року. За ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності на 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , а також на 4-кімнатну житлову квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 9-11).

ОСОБА_1 , як власниця житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрована у цьому будинку разом з колишнім чоловіком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідачем ОСОБА_2 фактично визнається та обставина, що з квітня 2019 року він у належному позивачці будинку не проживає, проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що відповідач ОСОБА_2 не проти його виселення та припинення права користування належним позивачці житловим будинком, проте за умови дотримання досягнутих з позивачкою в мирових угодах домовленостей.

Постановою Сумського апеляційного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2020 року, якою, як зазначалось вище, між сторонами у дані справі затверджено мирову угоду, скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є одноосібною власницею житлового будинку, тобто в силу положень ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення будь-яких порушень її права, в тому числі і шляхом виселення відповідача, який не є членом її сім`ї, не має права власності на частку в будинку та який добровільно залишив зареєстроване місце проживання.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що домоволодіння по АДРЕСА_1 , з якого позивач просить виселити відповідача, було придбано сторонами під час шлюбу, а тому згідно вимог ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю сторін як подружжя, незалежно від того, що після придбання даного домоволодіння останнє було зареєстроване за позивачем ОСОБА_1 .

Право власності відповідача на спірне домоволодіння позивачем не заперечувалося. Проте, обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалася на те, що ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 14 травня 2020 року затверджено мирову угоду та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право особистої приватної власності на спірне домоволодіння визнано за нею.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд крім іншого також врахував, що відповідач має відповідне житло у вигляді 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на яку визнано за ОСОБА_2 згідно мирової угоди сторін, затвердженої ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2020 року.

Проте дана ухвала постановою Сумського апеляційного суду від 27 січня 2021 року була скасована, а справа направлена до місцевого суду для продовження розгляду за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 .

Тобто між сторонами продовжує існувати спір щодо поділу спільно набутого нерухомого майна, в тому числі і житлових приміщень.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на підстави позову, зокрема належність спірного домоволодіння лише позивачу, що спростовується зібраними у справі доказами, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідач ОСОБА_2 є співвласником спірного домоволодіння і не може бути позбавлений права користування даним майном.

Тому ухвалене рішення підлягає скасуванню згідно вимог ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Сплачений апелянтом судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок позивача в сумі 1261,20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Стадника Семена Валерійовича задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 листопада 2020 року скасувати і прийняти нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права користування житловим будинком та виселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1261 грн 20 коп. судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук