__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/347/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Якубовській О.В.

За участю представників сторін - адвокатів Гоцуленка С.В., Зуєвої І.І.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», треті особи без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

Встановив

ОСОБА_1 у грудні місяці 2020 року звернулась до суду з вимогами ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її - позивача - користь на відшкодування майнової шкоди 56999,67 грн., на відшкодування моральної шкоди 25000 грн. Судові витрати позивач просила покласти на відповідача.

У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою суду від 07.12.2020 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. За клопотання представника відповідача 27.01.2021 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. На стадії підготовчого засідання суд розглянув клопотання відповідача і залучив до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 02.02.2021 року відповідач надав відзив на позов, 08.02.2021 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - ТОВ «СК «Гардіан». Позивач 19.02.2021 року надав відповідь на відзив. 10.03.2021 року ухвалою суду підготовче засідання закрите і справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено і визнано сторонами:

22 червня 2020 року о 19 год. 20 хв. по вул. Фонтанська дорога у м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю трамваю Т-3,7111 під керуванням водія ОСОБА_2 і легкового автомобіля марки «Mazda CX-5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року водія ОСОБА_2 визнано винною в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило зіткнення трамваю з автомобілем марки ««Mazda CX-5», і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Внаслідок зіткнення автомобіль «Mazda CX-5» отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту №33/20-Е від 03.08.20202 року, складеного судовим експертом Вітвіцьким І.І., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mazda CX-5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 105586,62 грн., а вартість відновлювального ремонту дорівнює 151260,17 грн.

Цивільно -правова відповідальність власника трамвая - КП «Одесміськелектротранс» зареєстрована в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан».

ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» визнало ДТП страховим випадком і 21.09.2020 року року склало страховий акт №ДЦ/1192/1, яким визначило розмір страхового відшкодування в суму 94260,50 грн. Зазначені грошові кошти перераховані позивачу 11.11.2020 року.

Посилаючись на положення ст.1194 ЦК України позивач вимагає стягнути з відповідача - власника трамваю, з яким водій ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням : 151260,17 - 94260,50= 56999,67 грн.

Позивач також доводить, що внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_2 їй - ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях, що позивач перенесла під час ДТП, завданих пошкодженням майна, порушенням звичного стану життя, тому як позивач довгий час не користувалась пошкодженим автомобілем, необхідністю докладати зусиль для відновлення звичного стану життя. Позивач визначила розмір моральної шкоді в суму 25000 грн.

Представник відповідача, не визнаючи позовні вимоги, стверджував, що звіт судового експерта щодо вартості матеріального збитку і вартості відновлювального ремонту автомобіля є неналежним доказом, тому як складено експертом без повідомлення та участі представника КП «ОМЕТ». Належним відповідачем по справі представник КП «ОМЕТ» вважає страховика, а вимоги в частині моральної шкоди - вважає недоведеними.

Третя особа - ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» надала до суду письмові пояснення на позов ОСОБА_1 . Страхова компанія стверджує, що свої зобов`язання за договором страхування виконала у повному обсязі і просить слухати справу за відсутності представника страховика.

Третя особа - ОСОБА_2 до суду не з`явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166,1167,1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України ) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових(службових) обов`язків на підставі трудового договору(контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13), в постанові Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18).

Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Ст.22 Закону №1961- ІV визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У даному випадку страховик ТДВ «СК «Гардіан» виконав свої зобов`язання за договором страхування щодо потерпілої особи і сплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування у межах ліміту, визначеного договором страхування і за відрахуванням суми франшизи та суми податку на додану вартість.

Статтею 1194 ЦК України, встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ).

Відповідно до положень ст.22 ЦК України під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

У даному випадку згідно зі звітом експерта позивачу належить витратити на відновлення пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля 151260,17 грн. У аварійному сертифікаті №83-Д/71/5 про визначення вартості аварійного збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 08.07.2020 року, виготовленого на замовлення ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» вартість відновлювального ремонту автомобіля визначено у суму 153261,97 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 109044,21 грн. Представник позивача в судовому засіданні стверджує, що ОСОБА_1 на ремонт автомобіля витратила значно більше грошових коштів, ніж визначили експерти вартість відновлювального ремонту без врахування зносу. Сторона відповідача не спростувала доводи ОСОБА_1 і суд визнає надані позивачем докази щодо розміру майнової шкоди належними і допустимими. Суд визнає розмір збитків, які поніс позивач для відновлення свого права власності на автомобіль в суму 151260,17 грн.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що «системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку».

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування майнової шкоди суд вважає доведеними і задовольняє у повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, яка виникла з вини водія відповідача, суд приймає до уваги обставини ДТП (трамвай в`їхав в автомобіль, який стояв) і виходить з того, що внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено і протягом декількох місяців позивач та її родина не мали можливості користуватися особистим транспортним засобом, що призвело до порушення налагодженого стану життя, тому як позивач витратив свій час і зусилля на те, щоб налагодити свій та своєї родини сталий стан життя та роботи, суд вважає, з урахуванням розміру майнової шкоди, що розмір моральної шкоди слід визначити у суму 10000 гривень.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частина 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. , витрати по проведенню експертного дослідження пошкодженого автомобіля в сумі 2500 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. Всі ці витрати позивач підтвердила відповідними квитанціями про оплату.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема договору про надання правової допомоги від 01.11.2020 року і актів приймання-передачі наданих послуг, що містять детальний опис робіт від 05.11.2020 року і від 13.03.2021 року , суд задовольняє вимоги в цій частині в розмірі 7500 грн.

Таким чином, загальна сума судових витрат позивача складає 10840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» , треті особи без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на відшкодування майнової шкоди 56999 грн. 67 коп., на відшкодування моральної шкоди - 10000 грн., судові витрати в загальній сумі 10840 грн.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2021 року

Суддя Калашнікова О. І.