ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/208/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Сирбул О.Ф., розглянувши заяву адвоката Смєхнова Володимира Афанасійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява адвоката Смєхнова Володимира Афанасійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду, у вимогах заяви просив суд накласти арешт на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельні ділянки за адресою АДРЕСА_2 : кадастровий номер :02:005:0047 за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га; кадастровий номер :02:005:0048 за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,0899 га.;

- легковий автомобіль GREAT WALL д.н.з НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 посилався на те, що під час розгляду справи ОСОБА_3 може здійснити відчуження спірного майна, чим може утруднити виконання судового рішення у разі задоволення позову на користь ОСОБА_1 .

Так, мати заявниці ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; двох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 : - кадастровий номер :02:005:0047 за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га; кадастровий номер :02:005:0048 за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,0899 га.; легкового автомобіля GREAT WALL д.н.з НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .

Однак, державний нотаріус Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. включила до спадкового майна померлої ОСОБА_5 лише квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і видала свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на 1/4 частини вищезазначеної квартири.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 про поділ майна, успадкованого за законом після смерті її матері ОСОБА_6 , до якого включила дві земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , легковий автомобіль GREAT WALL д.н.з НОМЕР_1 , а також змінити частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 в бік збільшення своєї частки.

Підставами накладення арешту на майно є активні дії ОСОБА_3 , який в розмові з ОСОБА_7 сказав, що влітку - восени він збирається продати будинок з земельними ділянками та автомобіль і переїхати на постійне проживання в м. Київ на квартиру, яку він до цього часу здавав квартирантам під житло.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Оскільки невжиття заходів щодо забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з метою забезпечення позову вважаю необхідним накладення арешту із забороною відчуження, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлюється виключна підсудність, згідно якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Так, усі позови, що виникають з приводу нерухомого майна, мають пред`являтися до суду за місцезнаходженням такого майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, якщо, наприклад, пред`явлені позовні вимоги стосуються нотаріально посвідченого договору про відчуження нерухомості, то позов подається з дотриманням правил про виключну підсудність, тобто до суду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 по справі № 911/9390/18 щодо територіальної юрисдикції (підсудності) зроблено наступні висновки.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів заяви спір між сторонами виник з приводу розподілу спадкового майна, зокрема, квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; земельних ділянок, за адресою АДРЕСА_2 : кадастровий номер :02:005:0047 за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га; кадастровий номер :02:005:0048 за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,0899 га.; легкового автомобіля GREAT WALL д.н.з НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .

Таким чином, місцезнаходження основної частини спадкового майна, з приводу якого виник спір територіально відноситься до с. Микуличі, Бородянського району, Київської області, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Бородянського районного суду Київської області.

Так, у свою чергу заявник у заяві посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 про поділ майна, успадкованого за законом після смерті її матері ОСОБА_6 , до якого включила дві земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , легковий автомобіль GREAT WALL д.н.з НОМЕР_1 , а також змінити частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 в бік збільшення своєї частки.

З відкритого доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень суддею встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2021 року справу № 753/5617/21 (провадження № 2/753/5523/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: нотаріус Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Київ Бодак Ольга Миколаївна про визнання часток майна та його розподілу - передано на розгляд за підсудністю до Бородянського районного суду Київської області, згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: нотаріус Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Київ Бодак Ольга Миколаївна про визнання часток майна та його розподілу.

Крім того, суд вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, визнав, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та вона підсудна Бородянському районному суду Київської області.

Відповідно до статті 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

На цей час у Єдиному державного реєстру судових рішень відсутні судові рішення, які б вказували на те, що розгляд справи № 753/5617/21 у провадженні Бородянського районного суду Київської області припинений.

При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Заява про забезпечення позову подається : - до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; - одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; - після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (ч.1 ст. 152 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення. Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

У той же час, у заяві про забезпечення позову, заявник не вказує предмет майбутнього позову, взагалі не зазначає у чому наразі полягає спір, окрім того, який перебуває у провадженні Бородянського районного суду Київської області, які будуть заявлені позовні вимоги, хто може набути статусу сторін в поданій позовній заяві, з обґрунтуванням підстав звернення саме до Дарницького районного суду м. Києва та інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а лише констатує, що звертаючись до суду з цією заявою про забезпечення позову, заявник вважає, що під час розгляду справи ОСОБА_3 може здійснити відчуження спірного майна, чим може утруднити виконання судового рішення у разі задоволення позову на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, положеннями ч. 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Пунктом 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Отже, зважаючи на те, що станом на день звернення заявника із вказаною заявою у провадженні Бородянського районного суду Київської області, перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: нотаріус Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Київ Бодак Ольга Миколаївна про визнання часток майна та його розподілу, до якого підлягає подачі заява про забезпечення позову у порядку ст. 152 ЦПК України, з тим самим предметом та з тих самих підстав, і щодо такого позову на час розгляду вказаної заяви, не постановлена ухвала про залишення позову без розгляду, суддя доходить висновку про повернення заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду.

Керуючись ст.ст. 44, 149, 150, 152,153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Смєхнова Володимира Афанасійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду -повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя: