Провадження № 22-ц/802/381/21 Категорія: 70 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Матвійчук Л.В., Шевчук Л. Я.,

секретаря судового засідання Опейди В.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Стретович І.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами, пені та збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Стретович Інни Сергіївни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за аліментами, пені та збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду від 31 жовтня 2013 року присуджено стягувати з відповідача аліменти у розмірі 600,00 грн щомісячно. Зазначає, що відповідач не у повній мірі сплачував аліменти, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Дитина підросла, у зв`язку з чим виникла необхідність у збільшенні розмірів аліментів. З наведених вище підстав, з врахуванням заяви про уточнення позову від 28 вересня 2020 року, позивач просить суд: 1) стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за аліментами у розмірі 25300,05 грн, 2) стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 59969,02 грн, 3) збільшити розмір присуджених аліментів до 4000,00 грн., з дня пред`явлення позову, з проведенням індексації суми аліментів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2012 року по серпень 2020 року у розмірі 59847,70 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок сім гривень сімдесят копійок).

Збільшено розмір аліментів, присуджених згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2013 року у справі №161/12077/13-ц, а саме постановлено стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1800,00 грн. (одна тисяч вісімсот гривень), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, вказує, що рішення необґрунтоване, не повно встановленні обставини, що мають значення для справи, щодо розміру аліментів та пені, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2012 року по серпень 2020 року у розмірі 5000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 182 СК України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у період з 22 липня 2006 року по 14 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2012 року у справі №0308/7031/12 постановлено стягувати з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 26 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2013 року у справі №161/12077/13-ц, змінено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.05.2012 року. Постановлено стягувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції врахував факт збільшення потреб на утримання та виховання неповнолітнього сина, який став інвалідом внаслідок загального захворювання, та виходив з того, що зменшений у 2013 році розмір аліментів не може покрити витрати на забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини. З таким висновком погоджується колегія суддів.

За обома вказаними рішенням суду щодо стягнення аліментів були видані виконавчі листи, які були пред`явлені до примусового виконання до органу державної виконавчої служби, юрисдикція якого поширюється на Луцький район Волинської області.

Згідно довідки Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 24 вересня 2020 року №414, за обома виконавчими листами здійснювалися окремі виконавчі провадження. Згідно розрахунків, які надані державними виконавця, відповідач у період з квітня 2012 року по серпень 2020 року аліменти сплачував не регулярно та, як правило, в меншому розмірі, ніж було присуджено судом.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Задовольняючи позов частково в частині розміру пені за прострочення сплати аліментів, суд вирішив, що оскільки відповідач не вчасно сплачував аліменти, з нього слід на підставі ст.196 СК України стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. Розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з квітня 2012 року по серпень 2020 року становить 59 847,70 грн.

Застосовуючи до боржника відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді пені в розмірі 100 відсотків заборгованості, суд першої інстанції не взяв до уваги письмові докази, на які спирався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, чим звузив права останнього та допустився порушення принципу змагальності сторін як одного з засад цивільного судочинства.

Частиною 1ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заперечуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилався на те, що в нього існує тяжке матеріальне становище, відсутні достатні джерела доходу, які б дозволяли виконання ним судового рішення про стягнення аліментів на сина.

Так, з матеріалів справи вбачається, відповідач з 29 жовтня 2011 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , в шлюбі народилося двоє дітей, дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Малолітній син відповідача, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має вроджене захворювання, хлопчик має вродженні вади розвитку сечостатевої системи і тому знаходиться на обліку в уролога, ортопеда, педіатра відповідно до висновку ЛКК КП «Луцька міська дитяча поліклініка» №25 від 03.02.2021 року.

З довідок КП «Волинська обласна клінічна лікарня» від 21.01.2021 року та 01.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 має цукровий діабет 2 типу, антено-невротичний синдром, ожиріння 2 стадії, має вогнищевий міокардіофіброз.

Відповідач ОСОБА_3 працює заступником директора ТОВ «Стройхем Луцьк», з довідки про доходи від 01.03.2021 року № 5 вбачається, що за період з січня 2021 року по лютий 2021 року без урахування аліментів становить 10284, 39 грн.

Позивачем вищевказані письмові докази щодо матеріального та сімейного стану відповідача не спростовані, інших доказів, які б доводили наявність в останнього джерел доходу та можливості своєчасно здійснювати оплату аліментів, не надано.

Згідно ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом наведеної норми, наявність тяжкої хвороби, матеріальний та сімейний стан платника аліментів або інші обставини повинні мати істотне значення щодо можливості платника аліментів сплачувати аліменти, чи сплатити заборгованість та неустойку (пеню).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем у передбачений законом спосіб було доведено існування обставин, які мають істотне значення щодо його можливості сплачувати аліменти на сина, що в свою чергу є достатньою правовою підставою в розумінні ч.2 ст. 196 СК України для зменшення розміру неустойки.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку необхідно обраховувати згідно з ч.2 ст. 196 СК України, враховуючи матеріальний та сімейний стан боржника.

Враховуючи вищевказані обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначити вказаний розмір пені як відповідальності за прострочення сплати аліментів в 40000 грн, що в достатній мірі буде відповідати способу судового захисту прав та інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Стретович Інни Сергіївни задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року в даній справі в частині розміру пені змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2012 року по серпень 2020 року у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року.

Головуючий

Судді :