Справа № 203/2681/21
Провадження № 2-з/0203/114/2021
УХВАЛА

23 липня 2021 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вулиця Кониського Олександра, 5, ) про визнання дій зі складання акту про порушення та здійснення нарахувань на підставі такого акту незаконними, визнання незаконним та скасування акту, скасування здійснених на підставі акту нарахувань,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», в якому просить суд:

- визнати дії відповідача зі складання акту про порушення № 82 від 20.05.2021 року та здійснення нарахувань на підставі цього акту незаконними;

- визнати незаконним та скасувати акт про порушення № 82 від 20.05.2021 року, складений відповідачем, а також рішення засідання комісії з розгляду актів про порушення від 24.05.2021р.;

- скасувати здійснені на підставі акту про порушення № 82 від 20.05.2021 року нарахування ОСОБА_1 у розмірі 20669,32грн.

Разом з позовом позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 14 липня 2021 року була повернута заявнику, оскільки не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України

21 липня 2021 року позивач повторно подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- вжити заходи щодо забезпечення позову у вигляді заборони АТ «Дніпрогаз» на час розгляду справи та винесення рішення відключати від газопостачання будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 23 липня 2021 року було відкрито провадження в цивільній справі № 203/2681/21 та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за її позовом про визнання дій зі складання акту про порушення та здійснення нарахувань на підставі такого акту незаконними, визнання незаконними та скасування акту, скасування здійснених на підставі акту нарахувань. Листом АТ «Дніпрогаз» б/н та дати її було повідомлено про те, що у випадку несплати оскаржуваного боргу у сумі 20 669, 32 грн.,- за оплату не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу, розрахованого на підставі Акту про порушення від 20.05.2021 № 82 у найближчий час, вона може залишитись без умов життєдіяльності, що фактично порушує її права на гідне існування та зробить неможливим користування нею будинком, оскільки відповідно до інформації, вказаної у листі, у випадку несплати 20 669, 32 грн. АТ «Дніпрогаз, погрожує їй припинити газопостачання. В листі не було вказано ні вихідного номеру та дати складення повідомлення, ні дати, коли буде припинено газопостачання. Через це вона позбавлена можливості передбачити день припинення газопостачання. Також, вона не згодна з сумою боргу, а також з самим твердженням відповідача щодо прострочення заборгованості, вважає дії відповідача відносно нарахування боргу противоправними, та спрямованими на отримання неправомірної вигоди. Крім цього, на засіданні комісії від 24.05.2021р. з приводу розгляду акту про порушення №82 від 20.05.2021р. з боку членів комісії лунали погрози відключення газу, якщо вона не сплатить заборгованість. Також, з огляду на похилий вік вона має погане здоров`я і тому неможливість користуватися газом хоча би невелику кількість часу суттєво вплине на її самопочуття. Також існує висока ймовірність того факту, що такі самовільні дії відповідача неминуче потягнуть за собою негативний вплив на нормальне життя її та її родини (готування їжі та інше), тому вона змушена звернутися до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу вживання будь-яких дій, спрямованих на припинення газопостачання.

Як зазначила позивач, без можливості користуватися газом це фактично призведе до її голодної смерті. Також, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відключення газу може зробити неможливим, або значно утруднить виконання рішення суду, оскільки якщо газопостачання буде припинене, їй доведеться сплачувати кошти для поновлення газопостачання, що є для неї непомірно дорого, оскільки вона пенсіонерка. Таким чином, на даний час єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши доводи заявника, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України, є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, позов забезпечується, серед іншого, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, аналіз положень статей 149, 150 ЦПК України вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Так, на підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову позивачем надано повідомленні АТ «Дніпрогаз» (без дати та вихідного номеру), відповідно до якого позивачу ОСОБА_1 запропоновано в найкоротший термін оплатити рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, розрахованого на підставі Акту про порушення від 20.05.2021р. № 82 та зазначено, що у разі ненадходження оплати, АТ «Дніпрогаз» буде змушене вжити заходів до стягнення заборгованості в судовому порядку, з додатковим покладенням на неї понесених витрат, та припинення газопостачання.

Також позивачем надано диск із записом засідання комісії від 24.05.2021р. з розгляду акту про порушення № 82 від 20.05.2021р., де було повідомлення про припинення газопостачання у разі несплати необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.

Ураховуючи зміст приведених норм, а також принцип співмірності позовних вимог вимогам, викладеним в заяві про забезпечення позову, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення, з огляду на те, що у разі задоволення позову (з урахуванням предмета позову) сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу.

Суд вважає, що саме такого виду забезпечення позову буде достатньо для запобігання ризикам ускладнення виконання рішення у справі.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову які просить позивач є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона і звернулася до суду.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу позовних вимог, а також, встановивши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вулиця Кониського Олександра, 5, ) про визнання дій зі складання акту про порушення та здійснення нарахувань на підставі такого акту незаконними, визнання незаконним та скасування акту, скасування здійснених на підставі акту нарахувань задовольнити.

Заборонити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» () вчиняти дії по припиненню газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалу для виконання направити сторонам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Суддя Ф.М. Ханієва