ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/407/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/6585/20 Категорія: на окрему ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна»;

треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Недоступ Дмитро Миколайович;

особа, яка подала апеляційну скаргу головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош Альона Василівна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош Альони Василівни на окрему ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Недоступ Дмитро Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 . Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 3940, про звернення стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 51001 від 27 липня 2011 року за період із 16 листопада 2017 року по 21 серпня 2019 року у розмірі 166 171 грн 08 коп.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2020 року, та вирішено питання про розподіл судових витрат.

10 листопада 2020 року Соснівським районним судом м. Черкаси постановлено окрему ухвалу, якою повідомлено Міністерство юстиції України та Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про неналежне виконання обов`язків головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош Альоною Василівною під час примусового виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2020 року у справі № 712/6585/20.

Зобов`язано уповноважений структурний підрозділ Міністерства юстиції України, а також Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомити Соснівський районний суд м. Черкаси про результати розгляду цієї окремої ухвали в двомісячний строк з дня її отримання.

Ухвала обґрунтована тим, що під час розгляду вказаної справи Соснівським районним судом м. Черкаси 15 вересня 2020 року постановлено ухвалу, якою на підставі ч. 1 ст. 146 ЦПК України тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. оригінали матеріалів виконавчого напису № 3940 від 27 серпня 2019 року для огляду судом та копію для долучення до матеріалів справи; виконання ухвали доручено Броварському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

15 жовтня 2020 року головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сірош Альоною Василівною повернуто вказану ухвалу суду, яка є виконавчим документом, без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону, а саме: не заповнено дату народження боржника та/або ідентифікаційний номер боржника приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В.

Суд вказав, що державний виконавець міг самостійно витребувати інформацію про дату народження боржника та/або ідентифікаційний номер боржника приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., якщо відсутність такої інформації, на думку державного виконавця, є дуже важливою для організації виконання судового рішення, що набрало законної сили.

На думку суду, повернення виконавчого документу з вказаних підстав свідчить про непрофесійність державного виконавця, небажання працювати і виконувати свої повноваження відповідно до положень Закону, призвело до затягування строків розгляду справи, а також містить ознаки неповаги до суду.

Не погоджуючись із окремою ухвалою суду, головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просить скасувати окрему ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2020 року.

В апеляційні скарзі вказує, що 15 жовтня 2020 року державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у виконавчому документі зазначеної у вказаних пунктах інформації.

Зазначає, що відсутність у виконавчому документі таких даних, як дата народження боржника позбавляє державного виконавця реальної можливості роботи з виконавчим провадженням в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, порядок функціонування якої визначено Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження.

Також вказує, що висновок суду про те, що державний виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно тощо, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, тому виконавець міг самостійно дізнатись інформацію про дату народження та ідентифікаційний код приватного нотаріуса, здійснено без врахування того, що вказані дії державний виконавець може здійснювати в межах відкритого виконавчого провадження. У свою чергу, для відкриття виконавчого провадження необхідно, щоб виконавчий документ відповідав вимогами, передбаченим Законом.

Звертає увагу, що судом не взято до уваги та не досліджено, що державним виконавцем сформовані скановані копії виконавчого провадження № 63294742, а саме повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 15 жовтня 2020 року і підтверджуючі дані про відправлення та направлені на електронну адресу суду для надання повнішої інформації про дані боржника. Проте, станом на 30 грудня 2020 року судом не уточнено дані про боржника та не пред`явлено повторно до виконання виконавчий документ для виконання рішення, що набрало законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош А.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що у провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Недоступ Дмитро Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Під час розгляду справи Соснівським районним судом м. Черкаси від 15 вересня 2020 року постановлено ухвалу, якою тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича (07401 Київська область м. Бровари, вул. Грушевського, 15, оф. 6, тел. НОМЕР_1 ) оригінал матеріалів виконавчого напису № 3940 від 27 серпня 2019 року для огляду судом та копію для долучення до матеріалів справи.

Виконання ухвали доручено Броварському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 39).

Ухвала суду від 15 вересня 2020 року була отримана Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28 вересня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 90).

15 жовтня 2020 року головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош Альоною Василівною складено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки він не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». У повідомленні вказано, що у виконавчому документі не заповнено дату народження для боржника та (або) ідентифікаційний номер боржника, прийняття рішень групи «Відкриття ВП» неможливе (а.с. 164 зворот).

10 листопада 2020 року Соснівським районним судом м. Черкаси постановлено окрему ухвалу, якою повідомлено Міністерство юстиції України та Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про неналежне виконання обов`язків головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош Альоною Василівною під час примусового виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2020 року у справі № 712/6585/20.

Зобов`язано уповноважений структурний підрозділ Міністерства юстиції України, а також Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомити Соснівський районний суд м. Черкаси про результати розгляду цієї окремої ухвали в двомісячний строк з дня її отримання.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що державний виконавець міг самостійно витребувати інформацію про дату народження боржника та/або ідентифікаційний номер боржника нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., якщо відсутність такої інформації, на думку державного виконавця, є дуже важливою для організації виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 146 ЦПК України у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

В ухвалі про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом зазначаються: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) особи, в якої знаходиться доказ, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, за наявності; 2) назва або опис письмового, речового чи електронного доказу; 3) підстави проведення його тимчасового вилучення; 4) кому доручається вилучення.

Ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним».

Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

У постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19) Верховний Суд прийшов до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили із того, що відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, та дійшли правильного висновку, що дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта боржника, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, відсутність у виконавчому документі, яким є ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2020 року про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, дати народження та ідентифікаційного номеру приватного нотаріуса Колейчика В.В., не є підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказану інформацію державний виконавець міг отримати самостійно, що, зокрема, передбачено ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом першої інстанції також вірно вказано, що ухвала суду про вилучення документів від 15 вересня 2020 року підлягала швидкому виконанню, оскільки це було необхідно для розгляду цивільної справи у встановлені законом строки. Проте дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа до виконання призвели до затягування строків розгляду справи та містить ознаки неповаги до суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що твердження в оскаржуваній ухвалі суду про те, що повернення виконавчого документу з вказаних підстав свідчить про непрофесійність державного виконавця, небажання працювати і виконувати свої повноваження відповідно до положень Закону, є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що окрема ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси є обґрунтованою та скасуванню чи зміні не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош Альони Василівни слід залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2020 року без змін.

Керуючись статтями 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош Альони Василівни залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді

Повний текст постанови складений 25 березня 2021 року.