Справа № 204/5319/21
Провадження № 2/204/1855/21

26 липня 2021 року м. Дніпро
Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі матеріали позовної заяви Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко Вікторія Олегівна, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, -
19 липня 2021 року Дніпровська міська рада звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визначивши третіми особами - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О., із вимогами про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви станом на момент пред`явлення позову позивач вочевидь не має можливості встановити точну ціну позову із посиланням на вимоги ч. 2 ст. 176 ЦПК України. Також позивачем в позовній заяві зазначено про сплату судового збору у розмірі 2270 гривень, однак жодних доказів на підтвердження цього суду не надано. Крім того, позивачем не надано примірників позовної заяви для відповідачів та третіх осіб за підписом позивача або його представника, а додані до позовної заяви докази, не засвідчені у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 176 ЦПК України визначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Так, позивач в позовній заяві зазначає, що ціна спірного договору купівлі-продажу квартири у розмірі 1132058 гривень 74 копійки значно перевищує її ринкову вартість, яка за висновком експерта становить 680000 гривень. Однак висновок експерта щодо визначення ринкової вартості квартири, на який посилається позивач до позову ним не додано, тому суд позбавлений можливості перевірити вказані доводи позивача щодо ціни позову та попередньо визначити розмір судового збору.
Згідно з вимогами ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Нормою ст. 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копій документів, визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55).
Відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. Зазначеним вище способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа.
Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 761/5897/17.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позовну заяву до суду подано з недоліками, доходжу висновку про неможливість відкриття провадження по справі та про залишення позовної заяви без руху, надання позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання позовної заяви для відповідачів та третіх осіб за підписом позивача або його представника, а не його ксерокопію, та надання суду всіх доказів, в тому числі висновку експерта щодо визначення ринкової вартості квартири, які повинні бути додані до позову у кількості сторін, а також засвідчені у встановленому чинним законодавством України порядку.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.
На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, -
П ОС Т А Н О В И В :
Позовну заяву Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко Вікторія Олегівна, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним залишити без руху.
Надати позивачу строк у десять днів включно зо дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Приваліхіна