Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення, вселення,-

у с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 18.06.2014 року вона та ОСОБА_4 уклали шлюб. З 23.08.2016 року вона постійно мешкала з ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 , та з цієї дати зареєстрована в будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік - ОСОБА_4 . За життя чоловік склав заповіт на неї, відповідно до якого вона успадковує домоволодіння АДРЕСА_1 , а його рідний син - відповідач, успадковує квартиру АДРЕСА_2 . Таке рішення відповідачу не сподобалося і він вигнав її з будинку та поміняв усі замки. Вона залишилася на вулиці, на ночівлю просилася до друзів. Зверталася до поліції, прокуратури, які не змогли захистити її права. Вона неодноразово намагалася повернутися до будинку, викликала поліцію, яка пропонувала вирішувати спір в судовому порядку. Відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 на неї та відповідача, який усілякими способами намагається унеможливити прийняття нею спадщини та здійснює дії щодо перешкод у користуванні будинком. Крім порушення її прав на користування будинком, вона не має можливості і користуватися речами, які знаходяться у будинку, в тому числі особистими. В будинку відповідач не проживав, зайняв його самовільно, не мав на це жодних правових підстав, добровільно звільнити будинок не бажає. З метою охорони спадкового майна вона написала заяву нотаріусу, опис було призначено на 13.05.2020 року, проте відповідач не допустив їх навіть на подвір`я. З метою захисту своїх прав звернулася до суду та просила виселити відповідача з будинку, вселити її до будинку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили врахувати надані ними пояснення, документи, покази свідків та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, просив врахувати надані ним пояснення та те, що позивач не надала доказів до своїх позовних вимог; справи, що були за заявами позивача в поліції закриті. Позивач є співвласником квартири на Тичини , має дачу. В спірний будинок приходили позивач з сином, вивозили речі, що підтвердив її син в суді. Батько за життя казав, що позивачці потрібно майно, вона намагалася забрати майно і у своєї рідної матері. Позивач здійснює провокації, надає неправдиві відомості. Пояснювальна записка складена вже після смерті батька.

В суді були допитані свідки зі сторони позивача.

Свідок ОСОБА_6 показав, що він адвокат, позивач була його клієнтом. Він разом з позивачем приїжджав 16.06.2020 року до спірного будинку, там були замінені замки, потім приїхав відповідач та сказав, що ключі не дасть, в будинок вони заходили, була і поліція. Десь півтора місяці назад також намагалися потрапити до будинку, не вийшло, відповідач не допустив навіть на подвір`я.

Свідок ОСОБА_7 показав, що він - син позивача, яка років 7-8 тому пішла жити з ОСОБА_4 . Відповідача бачив 1 раз в спірному будинку. Після смерті ОСОБА_4 відповідач просив ОСОБА_1 написати відмову від заповіту. В березні, травні 2020 року він з мамою (позивачем) намагалися потрапити до будинку, хотіли побачити чи є майно в будинку, описати майно з нотаріусом. Відповідач не впустив в будинок, казав, що короновірус, казав, що впустить позивачку тільки саму. У березні 2020 року він (свідок) приїхав до будинку з мамою (позивачем), був поміняний один замок, викликали службу, яка вскрила двері, вони зайшли в будинок, забрали швейну машинку і поїхали, закривши двері на один замок. Відповідач в будинку не проживав, він приїжджав звідкись, коли приходили з нотаріусом. Приїжджали до будинку ще раз з адвокатом Сподаром, десь через пару місяців, приїхав і відповідач, була поліція. Тоді він (свідок) в будинок не заходив.

Свідок ОСОБА_8 показала, що позивачку знає з 90-х років, періодично спілкувалися. Знає, що позивачка вийшла заміж за ОСОБА_4 років сім тому, який в минулому році помер. Позивач повідомила її по телефону, що не може потрапити до будинку, син чоловіка не впускає. 13.05.2020 року вона (свідок), її помічник, нотаріус, позивачка прийшли до будинку зробити опис, але відповідач не впустив до будинку, зверталися до поліції. 24.12.2020 року також приїжджали до будинку, нікого там не було, була записка з телефоном, була поліція, приїхав і відповідач, заходили в будинок. Про те, що в будинку були замінені замки казала позивачка. Відповідач казав, щоб позивач сама приходила і жила в будинку.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, прослухавши запис на аудіодискі, суд приходить до наступного.

Вказана позовна заява зареєстрована в суді 05.11.2020 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.11.2020 року визначено головуючого по справі.

Згідно ухвали від 20.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, позивачем - відповідь на відзив.

Згідно ухвали суду від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15.04.2021 року згідно ухвали суду було відмовлено відповідачу в зупиненні провадження у справі.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 з 18.06.2014 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.13).

Відповідач по справі ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.57).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

З 23.08.2016 року позивач ОСОБА_1 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 (а.с.17).

Приватний будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 .

Відповідач - ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 не зареєстрований.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. відкрито спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Спадкоємцями померлого ОСОБА_4 є син - ОСОБА_4 (відповідач) та дружина ОСОБА_1 (позивач).

За життя ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 склав два окремі заповіти, один - на ім`я ОСОБА_1 (дружини) на успадкування нею домоволодіння та земельної ділянки АДРЕСА_1 ; другий - на ім`я ОСОБА_3 (сина) на успадкування ним квартири АДРЕСА_2 .

З долучених до справи документів, копій судових рішень встановлено, що між сторонами - спадкоємцями існують ряд спорів, щодо спадкових прав, в тому числі позов про визнання шлюбу та заповіту недійсними; про усунення від права на спадкування та інші.

ОСОБА_1 подавала заяву про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , в задоволенні якої було відмовлено відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 25.01.2021 року. Вказане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.04.2021 року.

13.05.2020 року приватним нотаріусом КМНО Рильською Л.С. складено Акт про неможливість проведення опису спадкового майна за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Київського міського центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству від 31.05.2021 року ОСОБА_1 перебуває в Притулку для жінок, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі з 25.01.2021 року.

З прослуханого в судовому засіданні аудіозапису встановлено, що була розмова між сторонами, свідками, поліцією щодо спірного будинку, де відповідач казав, про необхідність позивачу надати тест на коронавірус для можливості зайти в будинок, що після цього дасть ключ, що в судах розглядаються спори, що він не забороняє позивачу жити в будинку.

В суді встановлено та підтверджено рядом документів, що між сторонами існують різні цивільні спори, пов`язані з спадковим майном, а також у зв`язку із питаннями спадщини мали місце звернення до поліції. Однак, ці документи по даній справі судом не беруться до уваги, оскільки вони не мають безпосереднього відношення до предмету спору, що перебуває на розгляді.

Не приймаються до уваги та не враховуються судом з цих же підстав надані позивачем фотознімки, вирок суду відносно відповідача а також - пояснювальна записка від імені ОСОБА_4 , датована 14.11.2019 року, яка була надрукована позивачкою, що остання підтвердила в суді.

Враховуючи викладене, предмет спору, суд аналізує надані до справи докази в рамках житлового законодавства.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Згідно ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Аналізуючи надані докази, встановлені в суді обставини, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо вселення позивача в спірний будинок знайшла своє підтвердження в суді та підлягає задоволенню. Підтвердженим є той факт, що мали місце заміни замків, від яких позивач не має ключів; що позивач на даний час має зареєстроване право користування спірним будинком, і саме це дає підстави суду для задоволення вказаної позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги про виселення відповідача із спірного будинку суд приходить до висновку, що дана вимога є недоведеною та не підлягає задоволенню. До справи не було надано жодного достовірного та безспірного доказу того, що відповідач самостійно заселився в спірний будинок та що він там проживає. Позивач та допитані в суді свідки показали, що відповідач приїжджав в указані ними дні до спірного будинку, викликали його телефоном за номером, що був указаний в записці, яка була в дверях будинку.

Судом враховується і те, що позивачем не було надано жодного доказу того, що її вигнав із спірного будинку відповідач, не було зазначено коли така подія мала місце у разі якщо таке в дійсності було. Звертається увага і на те, що позивач разом зі своїм сином приходили в спірний будинок, за допомогою спеціалістів зрізали замок, забирали речі з будинку, які ніде не фіксували (ні у нотаріуса, ні в поліції і це було в березні 2020 року - до призначення нотаріусом дати опису майна).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення, вселення - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840, 80 грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 23.07.2021 року.

Суддя: