Дата документу 06.07.2021
Справа № 937/170/21
Провадження № 2/937/1315/21
06 липня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Редько О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Овечкіної Т.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Святого Савви Освященного чоловічого монастиря Запорізької єпархії Української Православної Церкви до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю,
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить визнати за собою право власності в порядку набувальної давності на 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що з грудня 2009 року позивач набув право власності на Ѕ частка житлового будинку АДРЕСА_1 . Цей будинок був у напівзруйнованому, занедбаному та антисанітарному стані. В цьому будинку фактично ніхто не проживав і позивач не знав власника іншої Ѕ частки зазначеного будинку. У зв`язку з тим, що частки цього будинку не були виділені в натурі та не було зроблено окремого входу у різні частини будинку, позивач починаючи з грудня 2009 року по теперішній час почав відкрито та добросовісно володіти та користуватися всім будинком в цілому, а саме зробив у ньому необхідні ремонтні роботи, слідкував за його станом, утримував його, сплачував комунальні платежі, встановив огорожу для унеможливлення проникнення у будинок сторонніх осіб. На сьогоднішній день позивач відкрито, безперервно, добросовісно володіє, користується, доглядає за житловим цим будинком більше 10 років. Відомості про власника іншої частини цього будинку відсутні в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Тільки з довідки КП «Мелітопольське МБТІ» від 05.02.2020р. № 208 позивачу стало відомо, що власником іншої Ѕ частки зазначеного житлового будинку є ОСОБА_1 . Однак, довідкою голови квартального комітету від 17.06.2020р. підтверджується те, що з 2001 року відповідачка залишила вказаний житловий будинок та виїхала з нього. З цього часу відповідачка жодного разу в цьому будинку не з`являлась, його станом не цікавилась, в його утриманні участь не приймала. Жодних претензій з боку відповідачки або інших осіб до позивача не надходило. На підставі вказаного позивач просить визнати за собою право власності на Ѕ частини вказаного житлового будинку в порядку набувальної давності.
ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього в матеріалах справи мається заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
Святого Савви Освященного чоловічому монастирю Запорізької єпархії Української Православної Церкви на праві власності належить 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 02.12.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 5709.
Згідно інформаційної довідки від 24.07.2020р. № 217720113 відомості про власника іншої частини цього будинку відсутні в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Згідно копії довідки КП «Мелітопольське МБТІ» від 05.02.2020р. № 208 власником іншої Ѕ частки зазначеного житлового будинку є ОСОБА_1 .
Відповідно до копії довідки голови квартального комітету від 17.06.2020р. ОСОБА_1 не проживає у вказаному житловому будинку з 2001 року. В утриманні вказаного житлового будинку вона участь не приймає. Місце її знаходження невідомо. Починаючи з грудня 2009 року до теперішнього часу чоловічий монастир Святого Савви Освященного Запорізької єпархії Української Православної Церкви повністю володіє житловим будинком, сплачує комунальні платежі, слідкує за його технічним станом, робить поточний ремонт.
Відповідно до копії довідки позивача № 48 від 20.07.2020р. житловий будинок АДРЕСА_1 з грудня 2009 року по теперішній час перебуває на балансі Святого Савви Освященного чоловічого монастиря Запорізької єпархії Української Православної Церкви та обліковується, як основний засіб за рах. 103 «Будівлі та споруди».
Крім того, згідно копій рахунків з електропостачання, копій рахунків про оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, копії розрахункової книжки обліку споживання природнього газу та документів про їх оплату за весь час відсутності відповідачки в житловому будинку комунальні платежі в повному обсязі сплачувались позивачем, заборгованість відсутня.
ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом ст.ст. 12,81,89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Ч. 4 встановлює, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст.344 ЦК України. Тобто, об`єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст.344ЦК України є чуже майно, а умовами виникнення права власності за давністю володіння є: відкритість, безперервність, тривалість та добросовісність володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на рухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом п`яти років. Фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК України).
Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч.1 ст.344ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.
Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 16 ЦК України передбачає захист цивільних прав та інтересів судом, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України захисту підлягає право позивачів таким способом захисту цивільних прав та інтересів як визнання права.
Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1,2 ст.41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності може бути придбано у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України право приватної власності непорушно.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює у відповідності до закону по власній волі незалежно від волі інших осіб.
Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач маючи на праві власності Ѕ частину житлового будинку відкрито, безперервно володів, користувався та доглядав за цим будинком вцілому протягом більше 10 років за відсутності у позивача обізнаності про власника іншої Ѕ частини цього будинку, тобто володіння цим майном було для позивача добросовісним та безтитульним, тому вважаю, що можливо визнати за позивачем право власності в порядку набувальної давності на Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 .
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12,81,263-265,355 ЦПК України, суд
Позовну заяву Святого Савви Освященного чоловічого монастиря Запорізької єпархії Української Православної Церкви до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: Святого Савви Освященного чоловічий монастир Запорізької єпархії Української Православної Церкви, , юридична адреса: 72319, м. Мелітополь, вул. Монастирська (колишня - Воровського), б. 45.

Відповідач: Костянтинівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області, , юридична адреса: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Маяковського, буд. 165.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - відсутня інформація, зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 .

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області О.В. Редько