Дата документу 24.02.2021
Справа № 937/7768/20
Провадження № 2/937/662/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Данчук К.В.

учасники справи:

позивач - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В позові зазначено, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітньої дитини, вихованням дитини не займається, її долею не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклується. Позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки на користь фізичної чи юридичної особи, якій буде передана дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, посилаючись на те, що вимоги позивача безпідставні, оскільки вона не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини. Дійсно, одного разу вона приїхала з поля і попросила старшого сина забрати ОСОБА_3 зі школи, але він пішов гуляти, а вона лягла спати. ОСОБА_3 зі школи привели вчителі, вона перевдягнулася в шорти і футболку та пішла на вулицю гуляти. Вона хоче повернути ОСОБА_3 в свою родину, в теперішній час підробляє і планує працевлаштовуватися офіційно. Де знаходяться її старший син ОСОБА_5 вона не знає, він переховується, не хоче вчитися. Середня донька ОСОБА_6 живе у хрещеної, їй там подобається, дитина не хоче з нею жити. Зазначає, що вона хороша мати, виховує доньку належним чином, а служба у справах дітей та вчителі в школі до неї прискіпливо ставляться і наговорюють. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 22 квітня 2017 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 26 червня 2014 року складено відповідний актовий запис № 821.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 09 жовтня 2020 року, в актовому записі № 821 про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька дитини - ОСОБА_7 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері ОСОБА_2 ..

Згідно повідомлення/інформації про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах від 07 жовтня 2020 року, матір учениці 1-Г класу ОСОБА_2 упродовж вересня - жовтня 2020 року систематично забирала дитину після уроків, запізнюючись на годину - півтори. 05 жовтня 2020 року під час бесіди з представниками психологічної служби вона була повідомлена стосовно виконання батьківських обов`язків, що було зафіксовано в журналі з профілактичних бесід. 07 жовтня 2020 року в класі, де навчається ОСОБА_3 , навчальні заняття закінчилися о 12 годині 45 хвилин, мати вчасно дівчину не забрала. Класний керівник 1-Г класу ОСОБА_9 чекала з дівчиною до 15 години 00 хвилин та звернулася за допомогою до психологічної служби закладу освіти. Комісія у складі: класного керівника ОСОБА_9 , практичного психолога ОСОБА_10 , практичного психолога ОСОБА_11 , соціального педагога ОСОБА_12 , о 15 годині 30 хвилин разом із дівчиною вирушили за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 була вдома, вона перебувала в неадекватному стані, спричиненому алкогольним сп`янінням: хода хитка, рухи неконтрольовані, мова нерозбірлива, із використанням нецензурної лексики, поводила себе агресивно. У ході зауваження з боку психологічної служби матір почала кидатися з кулаками, погрозами, унаслідок чого о 16 годині 02 хвилин було викликано наряд поліції та повідомлено в службу у справах дітей. Матір різко вирвала дитину з рук класного керівника та протягом години блукала з нею вулицями міста. Дитина одягнена не по сезону: легкі шорти, футболка, гумові капці, вона брудна, голодна та перелякана. Таким чином, мати створює умови, які загрожують життю та здоров`ю малолітньої ОСОБА_3 ..

Згідно характеристики з місця проживання, виданою головою квартального комітету № 43 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить ОСОБА_13 - бабусі ОСОБА_2 , де вона офіційно числиться зі своїми дітьми: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Протягом останнього року ОСОБА_2 мешкає ще за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі, яка належить ОСОБА_15 , яка мешкає в м. Москва. За словами сусідів в цій квартирі збирались наркомани, шум та крики цілу ніч, викликалася неодноразово поліція. Старші діти ОСОБА_2 знаходяться десь в інтернаті, однак влітку всі були із нею. З 01 вересня її молодша донька ОСОБА_3 пішла до першого класу і за словами сусідів, вчителька просила батьків сусідської дівчинки, яка навчалася в тому ж класі, що і ОСОБА_3 , забирати дитину зі школи разом зі своєю дитиною, оскільки за нею не приходить мати. На початку вересня вона проходила повз будинок АДРЕСА_2 , назустріч їй вийшла ОСОБА_2 в жахливому стані, чи-то в стані алкогольного сп`яніння, чи-то в стані наркотичного сп`яніння, ледве трималася на ногах і з нею була маленька ОСОБА_3 . На думку сусідів, ОСОБА_2 необхідно лікувати, а дітей негайно у неї відібрати, оскільки в теперішньому своєму стані вона не може про них піклуватися.

Згідно рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 08 жовтня 2020 року № 195/1, негайно відібрано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та влаштовано до ВП «Дитяча лікарня» КНП «ТМО «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області до вирішення питання щодо подальшої долі дитини.

Згідно інформації відділу охорони здоров`я Мелітопольської міської ради Запорізької області від 12 жовтня 2020 року, декларація на медичне обслуговування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Мелітопольської міської ради Запорізької області не укладена. У 2014 році мати з дитиною зверталися до амбулаторії ЗПСМ № 9 до лікаря педіатра ОСОБА_16 , але мати з дітьми вибула до м. Генічеська та забрала медичну документацію на дитину. В подальшому мати з дитиною ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертались.

Згідно інформації про результати оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_2 Мелітопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 16 жовтня 2020 року, родина потребує соціального супроводу, але мати з актом оцінки потреб сім`ї не ознайомлена, на залишене запрошення з`явитися до Мелітопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для з`ясування ситуації не відреагувала.

Згідно постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2020 року, 22 вересня 2020 року об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , забирали продукти харчування, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу бабусі ОСОБА_13 , після чого розбила вікно у будинку, чим вчинила насильство в сім`ї психологічного та економічного характеру. Судом визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень 00 копійок, а також стягнуто на користь держави судовий збір. Зазначена постанова суду набрала законної сили 24 листопада 2020 року.

Згідно інформації служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області від 03 грудня 2020 року, до служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації 05 жовтня звернувся відділ освіти, культури, молоді та спорту Генічеської районної державної адміністрації з приводу учня 9-В класу «Генічеської школи І-ІІІ ступенів № 3 - дошкільний навчальний заклад» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який станом на 05 жовтня 2020 року не приступив до навчання. 08 жовтня 2020 року представниками поліції та служби у справах дітей здійснено виїзд за вказаною адресою проживання родини, а саме: АДРЕСА_3 . Під час обстеження з`ясовано, що за даною адресою розташовується Генічеський районний Благодійний центр «Благодать». Під час бесіди з працівниками Центру було встановлено, що мати дитини - ОСОБА_2 та її син ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у червні 2020 року виїхали до м. Мелітополя Запорізької області, точної адреси не повідомляли. Також у телефонній розмові ОСОБА_19 повідомив, що він перебуває у м. Києві на заробітках, жоден з дітей з ним не перебуває, зв`язок з матір`ю дітей не підтримує, але стверджував, що діти разом з матір`ю.

Згідно інформації служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області від 16 грудня 2020 року, 04 грудня 2020 року працівниками служби у справах дітей здійснений виїзд за адресою: АДРЕСА_3 . В ході виїзду встановлено, що за даною адресою розташовується Генічеський районний Благодійний Центр «Благодать».В ході бесіди працівники пояснили, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у закладі не перебувають. Також під час виїзду було встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває у ОСОБА_22 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . Жінка пояснила, що дівчинку мати залишила у її родині тимчасово, але вже тривалий час долею доньки не опікується, не телефонує та матеріально не утримує.

Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 15 грудня 2020 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дочки, не піклується про її фізичний, розумовий та духовний розвиток, своєю поведінкою створила умови, які загрожували життю та здоров`ю дитини. Тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 05 лютого 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_13 .. Умови проживання: задовільні, газовий конвектор, є необхідні меблі. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: зі слів власниці будинку для ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і їх матері є одне ліжко, коли вони приходять переночувати. Із бесіди з ОСОБА_13 встановлено, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_5 не проживають за вказаною адресою, періодично приходять, щоб поїсти або переночувати, а також забрати пенсію та будь-які продукти. Бабуся голодна, її кормлять сусіди. ОСОБА_2 з компанією знімають металеві листи з літньої кухні.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 ..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_3 . Мати ОСОБА_3 вона знає з 01 вересня 2020 року, коли дитина прийшла навчатися до першого класу. Були непоодинокі випадки, коли мати вчасно не забирала дитину зі школи, охоронець у школі звертав увагу на стан матері, коли вона приходила за донькою. З відповідачкою неодноразово проводили бесіди, але вона заходів не вживала, дитину приходили забирати зі школи якісь невідомі люди. В черговий раз, 07 жовтня 2020 року мати дитину вчасно не забрала після уроків, вона чекала до 15 години 00 хвилин, після чого вони з психологами і соціальним педагогом повели дитину додому. Там мати вийшла з двору, забрала дитину, їх не впізнала, була в не зовсім адекватному стані. Коли відповідачка почула, що вони викликали соціальну службу, схопила доньку і почала з нею тікати. Вони ходили за ними приблизно годину, викликали поліцію. Коли приїхала поліція, то відповідачка стала кидатися на працівників поліції, а вона покликала дівчинку до себе і ОСОБА_3 прибігла до неї, обняла її і сказала, що вона змерзла. Дівчинка дуже розумна, ласкава, але до школи приходила не дуже доглянута, голодна, довгий часу неї не було необхідного приладдя, мати на всі зауваження і прохання вчителів не зважає, у неї завжди лише відмовки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона працює соціальним педагогом школи № 4. У вересні 2020 року їй повідомили, що є зауваження до матері дитини ОСОБА_3 , з матір`ю неодноразово проводились бесіди. Чергова бесіда була 05 жовтня 2020 року. 07 жовтня 2020 року о 15 годині 00 хвилин їй подзвонила класний керівник ОСОБА_9 і повідомила, що дитину знову не забрали після занять. Вони комісією пішли з дитиною до неї додому і дівчинка повела їх за адресою: АДРЕСА_4 , там двері розхитані, у вікнах немає стекол, вони забиті плівкою, всюди не прибране сміття, умови проживання неналежні. Там вони покликали мати дитини, яка вийшла до них, однак вона була в неадекватному стані, із запахом алкоголю. Також з двору вийшла компанія чоловіків. Відповідачка їх не впізнала і не розуміла, чому вони прийшли, лаялася, виганяла їх, вирвала дитину з рук і пішла до будинку. Вони викликали службу по справам дітей і поліцію. ОСОБА_3 вийшла на вулицю легко вдягнена, а мати, почувши, що вони викликали поліцію, взяла дитину і кудись пішла з нею, а вони пішли за ними. Приблизно годину вони ходили, весь цей час дівчинка дивилася, де вони, чи йдуть за нею, спостерігала за ними, а потім ОСОБА_2 відпустила руку ОСОБА_3 , дівчинку покликала класний керівник і дитина побігла до неї.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона є приватним підприємцем, у неї є торгівельний лоток на ринку, а влітку вона з бригадою їздять працювати на поля. В її бригаді була і відповідачка, претензій до неї не було. З 01 вересня 2020 року ОСОБА_2 перестала працювати на полях, оскільки у неї є донька, яку потрібно було водити та забирати зі школи. Можливо у вересні ОСОБА_2 ще декілька разів їздила працювати на полях. У відповідачки троє дітей, де вони і як живуть, вона не знає. В теперішній час відповідачка проходить стажування у неї на ринку, через деякий час вона її оформить офіційно.

Таким чином, зі свідчень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вбачається, що відповідачка неналежним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню своєї дочки, не піклується про її фізичний та розумовий розвиток, не створює умови для отримання дитиною освіти, на неодноразові зауваження педагогічних працівників не реагує та відповідні заходи не вживає. Крім того, залишення дитини із матір`ю вочевидь загрожувало життю та здоров`ю дитини.

Суд вважає, що відсутні підстави не довіряти свідченням допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , їх свідчення не суперечать одне одному, жодного суперечливого факту ними в судовому засіданні надано не було.

Стосовно ж свідчень свідка ОСОБА_23 , то суд не може прийняти їх до уваги, оскільки свідком не було повідомлено жодних обставин щодо виконання або не виконання відповідачкою батьківських обов`язків відносно її малолітньої дитини.

ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом встановлено, що мати малолітньої дитини ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, не піклується про її життя і здоров`я, не забезпечує їй належного догляду, харчування, умов проживання і своєю поведінкою створила умови, внаслідок чого малолітню дитину було відібрано від матері та влаштовано до ВП «Дитяча лікарня» КНП «ТМО «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області.

За час після відібрання малолітньої дитини від матері мати дитини жодного разу не відвідала свою малолітню доньку, будь-якого інтересу до неї не виявляла, тим самим відповідачка фактично самоусунулася від участі у житті своєї малолітньої дитини.

Посилання відповідачки на те, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що відповідачка належним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї малолітньої дитини, останньою суду не надано. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. Натомість, матеріали цивільної справи містять докази свідомо нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками по відношенню до своєї малолітньої дитини, оскільки остання, після відібрання дитини, маючи реальну можливість змінити своє ставлення до дитини та почати виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, нехтує ними, не піклується про життя і здоров`я своєї малолітньої дитини, не забезпечує їй належного догляду і харчування, а також належних і безпечних умов проживання.

Тобто, зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідачки від виховання її малолітньої дитини, оскільки в ході судового розгляду була встановлена винна поведінка матері, свідоме нехтування нею своїми обов`язками.

Також суд враховує і виходить з найкращих інтересів малолітньої дитини в даній справі. Так, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий міжнародний консенсус на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Отже, рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Тому суд приходить до висновку, що першочерговими та найкращими інтересами малолітньої дитини у даній справі є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним, і таким середовищем не є сім`я відповідачки - матері малолітньої дитини.

Таким чином, судом встановлено, що мати дитини ОСОБА_2 систематично, навмисно та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини протягом тривалого часу: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умови для отримання дитиною освіти.

Крім того, відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною та має можливість надавати допомогу на утримання доньки.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність, в інтересах малолітньої дитини, позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дитини та стягнути з відповідачки на користь фізичної чи юридичної особи, якій буде передана дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь держави.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, ст.ст. 150, 155, 164, 166, 180 - 183, 191 СК України, ст.ст. 19, 141, 263 - 265, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь фізичної чи юридичної особи, якій буде передана дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, 5, .

Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Повний текст рішення складено 05 березня 2021 року.

Суддя: