Справа № 127/2680/21
Провадження 2/127/462/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про збільшення позовних вимог.

Також згідно заяви просив терміново накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача та терміново тимчасово обмежити відповідача у праві виїзду за межі України.

Дослідивши заяву, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про збільшення позовних вимог відповідає вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України, а тому підлягає прийняттю.

Щодо накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача та обмеження відповідача у праві виїзду за межі України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві заявник просить накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача у порядку ст. 150 ЦПК України.

Заявником не зазначено обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, про забезпечення якого просить заявник, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, в змісті заяви не зазначено причину вжиття заходів забезпечення позову, а саме яким чином може виникнути істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, без вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, згідно ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, до заяви заявником не надано доказів сплати судового збору у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не зазначено підстав для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, заява в частині забезпечення позову не відповідає вимогам, визначеним ст. 151 ЦПК України.

Частиною 9 ст. 153 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин у відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України заява підлягає поверненню заявнику.

Повернення клопотання (заяви) не перешкоджає можливості повторного її подання до суду у разі усунення недоліків, що наведені в мотивувальній частині ухвали.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ч. 2 п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Звертаючись із заявою про обмеження відповідача у праві виїзду за межі України, позивач вказував на те, що відповідач навмисне ухиляється від виконання зобов`язань за борговою розпискою.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення даної вимоги можливе лише за умови доведення факту ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання рішення, яке на даний час по даній справи не ухвалене.

Сам по собі факт не виконання ним свого обов`язку по погашенню боргу не може свідчити про ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань, будь яких інших доказів до клопотання не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 151, 153, 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Заяву ОСОБА_1 в частині забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів повернути заявнику.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя