єдиний унікальний номер справи 546/244/21
номер провадження 2-з/546/15/21
У Х В А Л А

22 березня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Романенко О.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №546/244/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

18.03.2021 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій він просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 120 000,00 грн та судові витрати у розмірі 12500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що14.01.2021 вироком Кобеляцького районного суду Полтавської обласні ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання.

Під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що 29.07.2019 близько 22 год., по 310 км автодороги Київ-Харків, неподалік с. Кукобівка Решетилівського району Полтавської області, у напрямку м. Київ ОСОБА_2 , керуючи автомобілем SCANIA R114GA4X2NA380 р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом-спеціалізованим напівпричіп-рефрижератор - Е SCHMITZ SKO 24 р.н. НОМЕР_2 , що був у справному стані, по правій смузі руху, із швидкістю 80 км/год., не передбачаючи можливості настання суспільно - небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед виконанням маневру не переконався в безпеці, змінив напрямок руху, виїхав на праве по ходу його руху узбіччя та здійснив наїзд на задню частину стоячого автомобіля ВАЗ-2103 р.н. НОМЕР_3 , яким до зупинки керував водій ОСОБА_3 , (у момент зміни напрямку руху та виїзду на праве узбіччя автомобіль ВАЗ-2103 р.н. НОМЕР_3 перебував у полі зору водія ОСОБА_2 ), у результаті чого пасажири автомобіля ВАЗ-2103 р.н. НОМЕР_3 неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, отримали тілесні ушкодження.

Вказує, що вирок набрав законної сили.

Автомобіль SCANIA R114GA4X2NA380 належить на праві приватної власності ТОВ «Аеліта», рефрижератор - Е SCHMITZ SKO 24 належить ТОВ «ВТО Укртранс». На час скоєння ДТП, відповідач у трудових відносинах з ТОВ «Аеліта» не перебував.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач не може займатися у повній мірі своїми звичними зайняттями: займатися спортом, брати участь у групових спортивних зганяннях із друзями, що тримає його у постійному стресі. Вказує, що зазнав глибоких, довготривалих психологічних страждань та фізичного болю, яке під час ДТП, так і протягом лікування. Відповідач до цього час будь-якої матеріальної допомоги ні йому, ні його батькам не надав та добровільно не бажає відшкодовувати завдану моральну шкоду.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До позову ОСОБА_1 додав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити його позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухому майно ОСОБА_2 , яке належить йому на праві приватної власності. Заяву просить розглядати без його участі. Заява обґрунтована тим, що на думку позивача невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Оскільки заява про забезпечення позову надійшла до суду разом із позовною заявою 18.03.2021, останній день цього строку припадає на вихідний день, то згідно з ч. 3 ст. 124 ЦПК України він переноситься на перший після нього робочий день, тобто на 22.03.2021.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До свого позову ОСОБА_1 додано копію вироку Кобеляцього районного суду Полтавської області від 14.01.2021, провадження № 1-кп/532/10/2021, яким відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Вирішено щодо судових витрат та речових доказів.

Однак, згідно відмітки канцелярії Кобеляцього районного суду Полтавської області на копії вказаного вироку, він не набрав законної сили.

Жодних належних та допустимих доказів набрання вироком суду законної сили до суду позивачем не надано.

Згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тобто позивачем не доведено належними та допустимими доказами винуватості відповідача у вчиненні ДТП.

Окрім того, зважаючи на те, що позивачем не наведено переліку майна, на яке він просить накласти арешт, суд позбавлений можливості у відповідності до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначити співмірність заходу забезпечення позову, який просить накласти позивач заявленим позовним вимогам.

Суд також враховує, що у заяві про забезпечення позову не наведено жодної обставини, яка б вказувала на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Сам по собі факт наявності спору в суді не є єдиною підставою для забезпечення позову.

Позивачем не доведено наявності обставин, які можуть ускладнити виконання рішення суду у даній справі або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання такого рішення. Не доведено позивачем також співмірності заявлених заходів забезпечення позову заявленим вимогам.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-151, 153, 260,261, 353 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №546/244/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцятиднів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали суду складено 22 березня 2021 року.

Суддя О.О. Романенко