Провадження №2/592/587/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Гуріної А.О., представника позивача Огорілко Ю.М., представника відповідача Трифонової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» про визнання незаконним, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що 21 вересня 2020 року у Державній установі «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» винесено наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » № НОМЕР_1 .Підставою для винесення вказаного наказу став той факт, що 12 серпня 2020 року він, ОСОБА_1 , завідувач відділення особливо небезпечних інфекцій установи, був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год. по 15 год. 57 хв. Про факт відсутності працівника на робочому місці адміністрація установи дізналась 13 серпня 2020 року, виходячи з доповідної записки від 13.08.2020 року.Згідно з заявою про надання відпустки від 13 липня 2020 року, він просив надати відпустку тривалістю 18 календарних днів, з 15.07.2020 року.Наказом ДУ «Сумський обласний лабораторний центр МОЗ України» від 14 липня 2020 року №166-ок «Про надання щорічної відпустки», йому надано щорічну основну відпустку терміном 10 календарних днів та щорічну додаткову відпустку за роботу зі шкідливими умовами праці терміном 18 календарних днів, загалом по 11.08.2020 року.Однак, з умовами вказаного наказу його жодним чином не ознайомлено.Згідно з графіком щорічних відпусток фахівців ДУ «Сумський обласний лабораторний центр МОЗ України» на 2020 рік, початок його відпустки визначено - липень місяць.Частина 10 ст.10 Закону України «Про відпустки» вказує на те, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників.Однак, з графіком відпусток на 2020 рік він також не ознайомлений жодним чином.Крім того, конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну (ч.11 ст.10 Закону).Однак, всупереч вказаної норми, жодних узгоджень конкретної дати відпустки не було і жодного завчасного (за два тижні) повідомлення про її початок також йому не було надано адміністрацією установи.Таким чином працівника жодним чином не було повідомлено про дату виходу на роботу, що стало причиною його відсутності на робочому місці 12.08.2020 року. Про це він прямо зазначив у поясненні за спірною ситуацією від 13.08.2020 року. Враховуючи те, що відсутність на робочому місці було пов`язане з численними порушеннями вимог законодавства про працю адміністрацією установи, неналежним створенням організаційних умов для високопродуктивної роботи, відсутня вина працівника у порушенні вимог законодавства, за які до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » №9-д від 21.09.2020 року, судові витрати покласти на відповідача по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 , підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Приймаючи участь в розгляді справи позивач ОСОБА_1 пояснив, що з 01.07.2020 року він перебував у відпустці. 13.07.2020 року він прийшов у відділ кадрів, щоб написати заяву про надання відпустки з 15.07.2020 року, заяву писав під диктовку ОСОБА_3 , дата виходу з відпустки не була визначена. Про вихід на роботу 12.08.2020 року інспектор з кадрів ОСОБА_3 йому не повідомила. 13.07.2020 року після написання заяви у відділі кадрів, він пішов до директора з заявою про відпустку, але останній не прийняв. Він залишив заяву у директора. 16.07.2020 року він також приходив до директора, але останній не прийняв, директор сказав, що він ( ОСОБА_1 ) у відпустці, відділ кадрів був закритим. В кінці відпустки він телефонував ОСОБА_4 щодо дати виходу з відпустки, але остання сказала, що сама перебуває у відпустці. Він дійсно помилився щодо дати виходу з відпустки на один день, рахував він сам, і написав про це в письмових поясненнях, просив зарахувати як відгул. Він має напружені стосунки з директором Центру, це пов`язано з доплатами за роботу.

Представник відповідача Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити повністю. Від відповідача до суду надійшли заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 , з яких вбачається, що до адміністрації установи 13.08.2020 року надійшла доповідна записка за підписом заступника директора установи Торгачова М.М. та в.о. завідувача відділення особливо небезпечних інфекцій Христенко Г.І. про те, що ОСОБА_1 , завідувач відділення особливо небезпечних інфекцій установи 12 серпня 2020 року був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8:00 години до 15:57 години. 13.08.2020 року була створена комісія у складі п`ятьох посадових осіб установи, яка також зафіксувала, що ОСОБА_1 , завідувач відділення особливо небезпечних інфекцій 12 серпня 2020 року був відсутній на роботі протягом всього робочого дня з 8:00 год. до 15-57 години. Згідно наказу від 14.07.2020 року №166-ок щорічна відпустка ОСОБА_1 установою надавалася з 15.07.2020 року по 11.08.2020 року, до роботи приступити 12.08.2020 року. Підставою про надання щорічної відпустки була заява ОСОБА_1 від 13.07.2020 року. Інспектор з кадрів установи ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 заходив до інспекторів з кадрів та вони йому в усній формі повідомляли, що до роботи після щорічної відпустки приступити 12.08.2020 року. Посилання позивача на те, що адміністрація установи порушила Закон України «Про відпустки» і це вплинуло на те, що ОСОБА_1 своєчасно не вийшов на роботу 12.08.2020 року після щорічної відпустки, в даному випадку носять формальний характер, так як ОСОБА_5 знав, коли йому виходити на роботу та просто забув. ОСОБА_1 з цього приводу 13.08.2020 року надав письмово пояснення щодо причини відсутності на роботі протягом робочого часу та пояснив, що 12 серпня 2020 року він не вийшов на роботу за сімейними обставинами та не міг бути на роботі 12 серпня 2020 року та помилково вважав цей день, як останній день відпустки. Далі в поясненні ОСОБА_1 зазначає, що в зв`язку з такими обставинами просить в.о. директора установи 12.08.2020 року рахувати як неробочий день за рахунок невикористаного раніше відгулу за чергування 3 травня 2020 року. Тобто фактично ОСОБА_1 визнав свою вину, що 12 серпня 2020 року він не вийшов на роботу без поважних причин та адміністрації установи не надав жодних виправдувальних документів. 18.08.2020 року було внесено подання голові профспілкового комітету установи про дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 завідувача відділення особливо небезпечних інфекцій установи за п.4 ст.40 КЗпП України (за прогул). 03.09.2020 року за №6 від голови профспілкового комітету отримали відповідь про те, що вони на засіданні профспілкового комітету 02.09.2020 року розглянули подання та рекомендували адміністрації установи до ОСОБА_1 застосувати інший вид дисциплінарного впливу у вигляді догани. Пункт 4 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачає, що трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінченні строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Просили суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвалою суду від 02.12.2020 року витребувані у відповідача копія трудової книжки позивача ОСОБА_1 , копії табелів обліку робочого часу за період червень-вересень 2020 року стосовно ОСОБА_1 , докази та інформацію про те, яким чином ОСОБА_1 був повідомлений про початок відпустки в липні 2020 року і з якого часу була надана відпустка, чи надавалися інші відпустки ОСОБА_1 в період червень-серпень 2020 року.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 працює завідувачем відділення особливо небезпечних інфекцій Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України».

Директором ДУ «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» 21.09.2020 року виданий наказ №9-д про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани за порушення трудової дисципліни відсутність на роботі 12.08.2020 року (а.с.4-5).

Згідно з цим наказом позивач ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді догани за порушення трудової дисципліни у зв`язку з відсутністю на роботі 12.08.2020 року.

Виданню цього наказу передували наступні обставини. ОСОБА_1 завідувачу відділення особливо небезпечних інфекцій була надана щорічна основна відпустка терміном 14 календарних днів з 01.07.2020 року по 14.07.2020 року (а.с.43,45). Під час перебування у щорічній основній відпустці 13.07.2020 року позивач ОСОБА_1 прибув до Центру і подав заяву про надання щорічної основної відпустки терміном 10 календарних днів та додаткової щорічної відпустки за роботу зі шкідливими умовами праці терміном 18 календарних днів з 15.07.2020 року за період роботи з 11.01.2020 року по 10.01.2021 року (а.с.6).

14.07.2020 року виданий наказ №166-ок, згідно з яким ОСОБА_1 надана щорічна основна відпустка терміном 10 календарних днів з 15.07.2020 року по 24.07.2020 року включно та щорічна додаткова відпустка за роботу зі шкідливими умовами праці терміном 18 календарних днів з 25.07.2020 року по 11.08.2020 року за період роботи з 11.01.2020 року по 10.01.2021 року; до роботи необхідно приступити 12.08.2020 року (а.с.7). З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений не був.

13.08.2020 року був складений акт про відсутність позивача ОСОБА_1 на роботі 12.08.2020 року протягом всього робочого дня після щорічної відпустки (а.с.14). В табелі обліку робочого часу за серпень 2020 року відносно ОСОБА_1 12.08. проставлено як прогул (а.с.63).

Згідно з поданням в.о. директора ДУ «Сумський обласний лабораторний центр МОЗ України» голові профспілкового комітету цієї установи від 18.08.2020 року №04-3/3769 адміністрація просила надати згоду на звільнення ОСОБА_1 , завідувача особливо небезпечних інфекцій, за п.4 ст.40 КЗпП України, за фактом прогулу. Згідно з протоколом засідання профспілкового комітету від 02.09.2020 року №2 відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Відповідно до ст.141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, тому суд вирішує питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь-які докази з числа передбачених статтею 76 ЦПК України.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

13 серпня 2020 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення, що він помилково рахував день 12.08.2020 року як останній день відпустки. В поясненнях позивач просив рахувати цей день 12.08.2020 року як неробочий день за рахунок невикористаного раніше відгулу за чергування 03.05.2020 року (а.с.12,32). Керівник Центру не погодив позивачу день 12.08.2020 року як відгул.

Згідно з ч.10 ст.10 Закону України «Про відпустки» черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Відповідно до графіку щорічних відпусток фахівців ДУ «Сумський обласний лабораторний центр МОЗ України» на 2020 рік початок відпустки ОСОБА_1 визначений липень місяць без визначення конкретних дат (а.с. 8-9). З цим графіком відпусток ОСОБА_1 не ознайомлений.

Частиною 11 ст.10 Закону України «Про відпустки» передбачено, що конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Аналогічна норма міститься в ст.79 КЗпП України.

Узгоджень конкретного періоду надання щорічної відпустки між ОСОБА_1 та адміністрацією установи у межах, визначених графіком відпусток працівників на 2020 рік, не було. Позивача ОСОБА_1 не ознайомлено з наказом про його відпустку та не доведено дату закінчення відпустки та виходу на роботу відповідно до вимог законодавства про працю, що стало причиною відсутності позивача ОСОБА_1 на робочому місці 12.08.2020 року.

Свідок ОСОБА_3 інспектор з кадрів пояснила, що перебуваючи в щорічній відпустці 13.0.2020 року ОСОБА_1 прибув до відділу кадрів та написав заяву про надання частини щорічної основної відпустки та додаткової відпустки з 15.07.2020 року. В програмі вона подивилася, коли саме ОСОБА_1 повинен вийти на роботу з відпустки та повідомила йому про дату виходу з відпустки 12.08.2020 року. Після написання заяви про відпустку ОСОБА_1 пішов до керівника Центру для погодження відпустки. Після того як заява ОСОБА_1 надійшла до відділу кадрів з підписом керівника, був підготовлений наказ про надання відпустки ОСОБА_1 з 15.07.2020 року. З наказом про надання відпустки, який був підписаний керівником, ОСОБА_1 не ознайомлювали, він був у відпустці. Графік відпусток формується щорічно до 05 січня, від підрозділів надходять пропозиції щодо часу надання відпусток працівникам. В кінці робочого дня 12.08.2020 року їй стало відомо, що ОСОБА_1 не вийшов на роботу 12.08.2020 року. Акт про відсутність на роботі позивача був складений 13.08.2020 року.

Свідок ОСОБА_4 інспектор з кадрів Центру пояснила, що ОСОБА_1 з 01 до 14 липня 2020 року перебував у відпустці. 13.07.2020 року, перебуваючи у відпустці, ОСОБА_1 приїхав в Центр та написав заяву про відпустку з 15.07.2020 року. Інспектор з кадрів ОСОБА_3 сказала позивачу, що йому виходити на роботу 12.08.2020 року. З наказом про надання відпустки з 15.07.2020 року ОСОБА_1 не ознайомлювали.

Показання цих свідків не підтверджують дотримання роботодавцем вимог законодавства про працю щодо узгодження конкретного періоду надання відпустки позивачу, ОСОБА_1 не був ознайомлений з наказом про відпустку, в якому була зазначена дата виходу з відпустки.

Представники відповідача не надали пояснень та відповідних доказів, чому не були з`ясовані причини невиходу на роботу ОСОБА_1 в той же день зранку 12.08.2020 року.

Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці, ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок.

З 1991 року позивач ОСОБА_1 обіймав різні посади, в тому числі і керівні, в Сумській обласній санепідемстанції, Головному управлінню Держсанепідслужби у Сумській області, з 2013 року працює в ДУ «Сумський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», яка в 2016 році перейменована в ДУ «Сумський лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України». Центр проводить лабораторні та інструментальні дослідження у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, в тому числі дослідження на наявність коронавірусної інфекції.

Вважаючи порушенням трудової дисципліни невихід на роботу ОСОБА_1 12.08.2020 року, в наказі про накладення стягнення роботодавець не зазначив, яким чином ним враховується ступінь тяжкості проступку, попередня робота працівника, його тривалий стаж роботи, чи була заподіяна ним шкода.

За відсутності належних, достовірних, достатніх письмових доказів, які б підтверджували, що між позивачем і роботодавцем був узгоджений конкретний період надання відпустки та дата виходу на роботу, відсутня вина позивача у порушенні вимог законодавства.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 задовольнити та визнати незаконним і скасувати наказ №9-д від 21.09.2020 року Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

Згідно з ст.141 ЦПК України з Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 840грн.80коп. в відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати наказ №9-д від 21.09.2020 року Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» () про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

Стягнути з Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 840грн.80коп. в відшкодування судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складений 19.03.2021 року.

Суддя О.А. Котенко