Справа № 523/6924/19
Провадження №2/523/1101/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Єпутатова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26А», ОСОБА_2 яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання протягом тривалого часу, визнання права приватизації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до Одеської міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26А», ОСОБА_2 яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання протягом тривалого часу, визнання права приватизації.

Позивачка зазначає, що з 1997р. по теперішній час проживає у кімнаті АДРЕСА_1 . Вказує, що, починаючи з 2004р. між нею та балансоутримувачем гуртожитку ТОВ «Мрія-2» укладалися договори майнового найму в гуртожитку (з 20.07.2004р. до 31.12.2005р.; з 01.01.2006р. до 20.02.2009р.; з 20.02.2009р.)

14.04.2009р. ТОВ «Мрія-2» позивачці було надано Ордер на жиле приміщення в гуртожитку за №30, на право заняття кімнати № 204 (тепер кімната № 842 ) в будинку АДРЕСА_1 , жилою площею 17,1 кв.м.

Позивачка вказує, що 31.07.2010р. між нею та ТОВ «Інфокс» укладено Договір про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води, де об`єктом надання послуг є кімната № 204 (тепер кімната № 842 ).

Після передачі гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Одеси, 31.01.2011р. між позивачкою та Об`єднанням співвласників гуртожитку «Заболотного 26-А» було укладено договір про надання послуг з утримання будинку гуртожитку та прибудинкової території.

На підставі рішення Одеської міської ради від 25.04.2018р. №3195-VІІ «Про заходи із забезпечення житлових прав ОСОБА_1 , як мешканця гуртожитку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 », 21.05.2018р. між позивачкою та Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради було укладено та діє до тепер Договір найму житла в будинках комунальної власності.

З 30.05.2018р. позивачка зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачка просить суд встановити факт її постійного проживання у кімнаті № 842 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 протягом тривалого часу та визнати її право приватизації вказаної кімнати.

Необхідність визнання права приватизації позивачка обґрунтовує майновим спором, що тривалий час існує між нею та ОСОБА_4 , яка теж претендує на приватизацію кімнати № 842 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка до суду не з`явилась, від її представника надійшла заява про підтримку позову та розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача Одеської міської ради, представники Об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26А», Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі документів та відомостей.

Судом встановлено:

У 1997 році керівництво регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, звернулось до Державного побутового підприємства „Нефон", щодо вирішення питання проживання свого працівника ОСОБА_1 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , який на той час знаходився на балансі Державного побутового підприємства „Нефон" до 19.07.2004р.

Довідкою ДПП „Нефон" від 08.06.2006 №17/06 підтверджується проживання ОСОБА_1 з 1997 року у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та відсутність заборгованості за проживання та комунальним платежам.

У подальшому майно цілісного майнового комплексу державного побутового підприємства „Нефон" було передано в оренду та на баланс ТОВ „МРІЯ-2" за договором оренди від 19.07.2004р. №728 цілісного майнового комплексу державного побутового підприємства „Нефон" (далі-Договір), згідно Акту прийому-передачі від 19.07.2004р. та передавального Балансу державного побутового підприємства „Нефон" станом на 30.06.2004р. Майно було передано в оренду ТОВ „МРІЯ-2" за згодою Української державної будівельної корпорації „Укрбуд", як органу, виконуючого функції управління спірним гуртожитком.

Відповідно до п.п.1.4. Договору та договору Зберігання від 20.07.2004р., Основні засоби житлового фонду передаються орендарю на утримання і керування для забезпечення їх експлуатації у визначеному законом порядку.

Згідно п.п.1.5 Договору Орендар виступає правонаступником усіх прав та обов`язків реорганізованого державного побутового підприємства „Нефон".

ТОВ „МРІЯ-2", як правонаступник державного побутового підприємства „Нефон", укладало із ОСОБА_1 договори найму в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, це договори від 20.07.2004р., який діяв до 31.12.2005р., від 30.12.2005р., який діяв до 20.02.2009р., від 20.02.2009, що діяв до 20.02.2010р.

Довідкою ТОВ „МРІЯ-2" від 22.02.2009р. підтверджується проживання ОСОБА_1 у спірній кімнаті та відсутність у неї заборгованості за проживання.

Суд встановив, що ТОВ „МРІЯ-2" було видано ОСОБА_1 ордер №30 від 14.04.2009р. на жиле приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Одеської міської ради від 26.05.2009р. №521 зазначений гуртожиток було передано до комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Відповідно до Рішення Одеської міської ради від 24.09.2010р. №479 гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 було передано на баланс об`єднання співвласників гуртожитку „Заболотного 26-А".

Суд встановив, що після виготовлення у 2010році технічного паспорта на зазначений гуртожиток, кімната № 204 було перенумеровано на № 842 .

Судом досліджено Договір про надання послуг з утримання будинку гуртожитку та прибудинкової територій, укладений 31.01.2011р. строком до 01.12.2011року між ОСГ „Заболотного-26А" та ОСОБА_1 (далі - Договір). Предметом цього Договору є забезпечення виконання послуг з утримання будинку та прибудинкової території гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 на приміщення загальною площею 21.5 кв.м., у тому числі кімната №842 - 17,3 кв.м., 1/3 від приміщень вмивальні №845 площею 9,8 кв.м., ванни №844 площею 1,4 кв.м., туалету № 848 площею 1,3 кв.м., що складає 4,2 кв.м.

Вказаний Договір є першим документом, у якому йдеться про проживання позивачки у кімнаті АДРЕСА_1 .

Матеріали справи не містять відомостей про припинення дії чи розірвання вказаного Договору.

Рішенням Одеської міської ради від 25.04.2018 №3195-VII „Про заходи із забезпечення реалізації житлових прав ОСОБА_1 , як мешканця гуртожитку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 " кімнату № 842 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 було було передано у найм позивачці.

В ході розгляду справи від представника позивача надходило повідомлення про розгляд Одеським апеляційним судом справи №523/6932/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Одеської міської ради, Об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26А»про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання укласти договір найму, визнання права на приватизацію житла.

Судом встановлено, що спір стосувався претензій ОСОБА_2 щодо кімнати № 842 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . За наслідком розгляду справи постановою Одеського апеляційного суду від 03.12.2020р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд апеляційної інстанції підтвердив законність Рішення Одеської міської ради від 25.04.2018 №3195-VII „Про заходи із забезпечення реалізації житлових прав ОСОБА_1 , як мешканця гуртожитку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ", яке було прийнято з врахуванням договорів найму, про надання послуг, які укладалися між балансоутримувачами гуртожитку та ОСОБА_1 , як мешканкою гуртожитку.

Згідно ч.1 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни та члени їх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

За ст. 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років.

До позову ОСОБА_1 було додано довідку КП «Міське агентство з приватизації житла» від 30.11.2017р. за №1280/01-03, згідно якої позивачка не використала своє право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду. Також в матеріалах справи наявна довідка КП «БТІ» ОМР від 30.11.2017р., та відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за якими за позивачкою не зареєстровано на праві власності житло.

Оскільки Договір про надання послуг з утримання будинку гуртожитку та прибудинкової територій, укладений 31.01.2011р. строком до 01.12.2011року між ОСГ „Заболотного-26А" та ОСОБА_1 є першим документом, де йдеться про проживання позивачки у кімнаті № 842 (а не № 204 ) гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ", то суд вважає встановленим, що позивачка мешкає у кімнаті №842 вказаного гуртожитку саме з 31.01.2011р., що також є тривалим часом.

Вказана обставина, за переконанням суду, дає підстави ОСОБА_1 приватизувати кімнату № 842 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ", однак, сама приватизація має відбуватися у встановленому законом порядку, шляхом звернення позивачки до відповідного органу приватизації.

Таким чином, суд вважає необхідним частково задовольнити заявлені позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 5,6,10, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26А», ОСОБА_2 яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання протягом тривалого часу, визнання права приватизації- задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу, а саме з 31.01.2011р. й до тепер, проживає в кімнаті АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію кімнати № 842 в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено особою в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.03.2021 року.

Суддя