Справа № 484/3902/20
Провадження № 2/484/168/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до свого батька ОСОБА_2 /а.с.2-3/, мотивуючи тим, що досяг повноліття, тому стягнення аліментів на його утримання на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова в примусовому порядку припинено. В теперішній час він навчається в Первомайському фаховому коледжі Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова на ІІІ курсі денної форми навчання. Стипендії він не отримує та не має можливості працевлаштуватись у зв`язку із навчанням на денній формі. Він проживає разом з матір`ю, яка фінансово йому допомагає. Однак мати не взмозі повністю його забезпечувати та нести витрати на навчання, оскільки має на утриманні ще одну дитину; сплачує за найм житла, адже власного вони не мають; мати отримує мінімальну заробітну плату яка складає 3 427 грн. Відповідач військовослужбовець, має дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на його утримання у зв`язку із продовженням навчання. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що у зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, яку батько надавати в добровільному порядку відмовляється, просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з дня звернення і до суду до закінчення навчання або до досягнення ним 23 років, залежно від того, яка з обставин настане першою.
Ухвалою суду від 10.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів /а.с.1/.
Відповідач подав відзив на позов разом з письмовими доказами /а.с.41-45/. ОСОБА_2 заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що не має можливості утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Зазначив, що сплачував аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 до досягнення ним повноліття, однак на початку 2020 року його стан здоров`я значно погіршився. У зв`язку із онкологічним захворюванням йому було проведено операцію, що потребувало значних витрат. Крім того, він має ще ряд захворювань, перебуває під наглядом лікарів і потребує відповідного лікування. З 04.08.2020 року він звільнений у запас ЗСУ і в даний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний. З листопада 2020 року йому встановлено третю групу інвалідності. Також вказує, що йому та позивачу на праві спільної сумісної власності належить квартира у м. Харкові, в якій нині зареєстрований його батько та позивач. Комунальні витрати за квартиру сплачує лише він, тому що позивач проживає у місті Первомайську разом з матір`ю; наразі наявний борг за опалення близько 20 000 грн. Іншого нерухомого майна у власності він не має. Він разом з дружиною, їх спільною неповнолітньою донькою та донькою дружини від першого шлюбу проживають в квартирі дружини, за яку також він оплачує комунальні послуги. Дружина не має постійної роботи. На їх спільному з дружиною утриманні перебувають двоє дітей: спільна донька ОСОБА_3 , та донька дружини ОСОБА_4 , батько якої позбавлений батьківських прав по відношенню до дитини та має заборгованість по сплаті аліментів за десять років. Крім того, його батьки є пенсіонерами, отримують мізерну пенсію, тому також потребують його матеріальної допомоги, яку він за можливості намагається їм надавати. Відповідач вважає, що твердження позивача про те, що лише мати забезпечувала та утримувала сина, не відповідає дійсності, оскільки він сплачував аліменти на його утримання в розмірі 4 000 грн. на місяць, хоча його донька отримувала значно меншу суму, та продовжує сплачувати комунальні послуги за їх спільну з сином квартиру. Він також допомагав сину та перераховував кишенькові кошти йому на карту, а також утримував його під час літніх канікул, коли той проживав разом з ним та його батьками. Також він є учасником бойових дій, у зв`язку із чим син має пільги щодо забезпечення цільовою підтримкою для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у навчальних закладах, зокрема оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів та отримання соціальної стипендії. Також йому відомо, що квартира, в якій проживає позивач разом з матір`ю, придбана під час шлюбу матері з ОСОБА_5 , а тому є спільним майном подружжя, за яке не сплачуються орендна плата.
Позивач надав відповідь на відзив разом з додатками /а.с.92-93/, в якому висловив заперечення щодо тверджень відповідача, які на його думку він надав з метою ухилення від своїх батьківських обов`язків по відношенню до нього, як сина. Вказав, що має також певні проблеми зі здоров`ям та вади зору, що потребує значних витрат, які він несе разом з матір`ю. Проте він не вимагає додаткових коштів від батька, лише просить кошти, необхідні для навчання. Відповідач не вказав і про те, що мав заборгованість зі сплати аліментів за 2013-2017 роки, та хотів щоб мати відмовилась від суми заборгованості, інакше погрожував виписати його з їх спільної квартири, а також звинувачував саме його в наявності боргу за комунальні послуги, хоча він в ній не проживає та надав довідку про відсутність суми богу, про яку зазначає відповідач. Також наголосив, що він разом з сім`єю проживає в орендованому помешканні без укладення будь-яких договорів, за бажанням власника квартири, та сплачують орендну плату одразу за рік, а комунальні послуги в повному обсязі без пільг. Також вказав, що батько позбавив його можливості отримувати соціальну стипендію протягом І, ІІ, ІІІ курсів, не надавши відомостей про статус учасника АТО. Крім того, батько лише тричі у 2018 році пересилав кошти на його карту. Щодо утримання його під час літніх канікул, то дійсно він із задоволенням приїжджає до бабусі та дідуся в село, які привітно його зустрічають та по мірі можливості допомагають матеріально, хоча батько за час його перебування у них не з`являвся. А коли він вирішив навідатись до батька, він не посоромився та повідомив, що не чекає на нього.
Відповідач надав заперечення проти відповіді на відзив /а.с.163-167/, в якому наголосив, що обов`язок батька щодо сплати аліментів на утримання дитини триває лише до досягнення нею повноліття. Він сплатив аліменти в повній мірі. Їх сума була навіть більшою, ніж надавала мати позивача. Він не ухиляється від сплати аліментів, однак не може надавати матеріальну допомогу через стан здоров`я. Вказав, що син є молодим, здоровим хлопцем, якому потрібно самому зайнятись своїм фізичним здоров`ям. Також вказав, що дізнавшись, що аліменти на утримання сина використовувалися не за призначенням, він зробив сину картку та почав перераховувати аліменти платежами по 1 000 грн. щомісяця, не сплачуючи аліменти стягувачу, у зв`язку із чим у нього з`явився борг за аліментами, які державний виконавець відмовився зарахувати з рахунка сина на рахунок стягувача в рахунок погашення заборгованості. Також він запропонував виписати сина, який не проживає в квартирі, але є співвласником, тому не втратить свою частку квартири у праві власності. Також надав фотографії та скріншоти, які свідчать про його спілкування з сином. Надалі відповідач надав доповнення до заперечень /а.с.179-183/.
Позивач надав пояснення /а.с.191-193/, в яких не погодився із позицією батька, оскільки він відвідував репетиторів, завдяки чому успішно здав ЗНО, нині відвідує спортивний зал по індивідуальній програмі, а також займаєтьсяанглійської мовою з викладачем. Також зазначив, що знайомий із сестрою, однак у зв`язку із образою на батька та на емоціях вказав недостовірну інформацію.
Станом на день розгляду справи сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо.
Ознайомившись з позиціями сторін, викладеними у письмових заявах по суті справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Предметом спору справи є стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Суд при розгляді справи має встановити усі обставини, які підлягають врахуванню для визначення розміру аліментів та можливість батька утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання відповідно до ст. 182 СК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /а.с.4/.
У зв`язку із проживанням позивача разом з матір`ю за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2011 року у справі № 2-2880, 2011 року з відповідача на користь ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття /а.с.5А/. Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття, у зв`язку із чим припинена виплата аліментів.
В примусовому порядку аліменти з відповідача на утримання сина до досягнення ним повноліття сплачені в повному обсязі, що не оспорюється сторонами. Суд не враховує при розгляді справи надані сторонами документи з приводу аліментного зобов`язання відповідача і несплати його аліментів на утримання неповнолітнього сина за період 2013-2017 років, а також щодо перевірок, які проводились ДВС з даного приводу та доводи сторін щодо пересилання відповідачем коштів на картку позивача, оскільки така інформація не має значення для вирішення даної справи та не стосується предмету спору.
ОСОБА_1 навчається у відокремленому структурному підрозділі «Первомайський фаховий коледж НУК імені адмірала Макарова» на ІІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю «комп`ютерна інженерія» на бюджетній основі з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Стипендії він не отримує та не знаходиться на повному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою начального закладу № 500 від 26.10.2020 року /а.с.7/.
В подальшому позивачем надано довідку № 9 від 01.02.2021 року з навчального закладу про нарахування за січень 2021 року стипендії в сумі 890 грн., яка свідчить про можливість позивача отримувати стипендію та мати кошти для власних потреб /а.с.127/.
Проживає позивач разом із сім`єю без реєстрації по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками № 586, № 587 від 30.10.2020 року, виданими ТОВ «Еталонсервіс» /а.с.8,9/. Витрати по оплаті квартири та найм житла несе мати позивача, що підтверджується сукупність доказів, зокрема: довідкою від 01.02.2021 року АТ «Приватбанк» /а.с.107-111/ та довіреністю від 27.08.2018 року, виданою власником квартири на ім`я ОСОБА_7 на представлення інтересів з питання оплати платежів за квартиру. Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують факт оренди квартири, крім того відповідачем, окрім його письмових пояснень та доводів не надано суду належних доказів щодо права власності матері позивача або членів її сім`ї на квартиру, в якій вони проживають.
ОСОБА_1 не одружений. Він не працює, так як навчається на денній формі навчання, і тому потребує матеріальної допомоги від батьків.
За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків.
Мати позивача не може в повій мірі надавати сину матеріальну допомогу.
ОСОБА_7 мати позивача (у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище /а.с.14/) обіймає посаду акушерки палат патології вагітності акушерського відділення в КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» Первомайської міської ради з окладом 3 427 грн, що підтверджується довідкою з місяця роботи № 1437 від 28.10.2020 року /а.с.12/. Тобто, розмір її заробітної плати є значно меншим від мінімальної заробітної плати в Україні.
Вона має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого від другого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 від 20.10.2011 року. Надані позивачем довідки щодо специфіки навчання ОСОБА_9 в освітніх закладах, згідно з особливостями його психо-фізичного розвитку суд не бере до уваги при вирішенні наданої справи, оскільки вони не стосуються предмету спору. Суд враховує наявність на утриманні його матері неповнолітньої дитини, проте обов`язок утримання дитини відповідно до норм Сімейного кодексу України покладено не лише на неї, а й на батька дитини.
Мати забезпечує сина всім необхідним: купує продукти харчування, одяг та приладдя для навчання, несе витрати по оплаті квартири та найм житла, однак позивач потребує також матеріальної допомоги батька. Наявність матері у позивача не позбавляє і відповідача обов`язку матеріально підтримувати свого сина, який потребує такої допомоги, але за умови, що він може надавати таку допомогу.
Відповідач з 04.08.2020 року звільнений в запах ЗСУ на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04.08.2020 року № 153, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_4 /а.с.67/. З 06.08.2020 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітній в Харківському МЦЗ, що підтверджується довідкою № 5080 від 23.12.2020 року /а.с.69/, а тому отримує допомогу по безробіттю. Відповідачем не надано довідки про розмір допомоги, яку він отримує.
ОСОБА_2 приймав участь в антитерористичних операціях, що підтверджується довідкою № 339 від 05.05.2020 року, виданою військовою частиною НОМЕР_3 /а.с.49/, у зв`язку із чим має пільги учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 16.11.2016 року. Тобто, позивач, як син також має пільги щодо оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів та отримання соціальної стипендії.
ОСОБА_2 має ряд захворювань, що підтверджується виписками з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення № 1568, 723, 1566 /а.с.64,65,66/ та свідоцтвом про хворобу № 178 /а.с.62/, ультразвуковим дослідження нирок від 02.02.2021 року, ультразвуковою діагностикою від 02.02.2021 року та від 04.02.2021 року. Відповідачу було діагностовано тяжку хворобу /а.с.60/ (стан після оперативного втручання), що підтверджується довідкою КНП «ОЦЛ» від 07.04.2020 року, яка потребує постійного медикаментозного лікування.
Відповідач перебуває на обліку в Державному автоматизованому реєстрі та має пільги в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, як особа з інвалідністю внаслідок війни та має ІІІ групу, що підтверджується довідкою Управління соцзахисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 17.11.2020 року /а.с.50/ та посвідченням серії НОМЕР_6 від 17.11.2020 року.
Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії від 24.09.2020 року серії 12ААБ № 285778 інвалідність встановлена на строк до 01.10.2021 року /а.с.59/.
При цьому відповідач не втратив працездатність, йому лише встановлено певні умови та характер праці. Тобто відповідач не позбавлений можливості працювати з урахуванням встановлених протипоказань, і може отримувати дохід, працюючи. Крім того, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач має право на отримання пенсії по інвалідності ІІІ групи у визначеному розмірі.
ОСОБА_2 30.09.2011 року вдруге одружився, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 /а.с.51/. Він є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 24.05.2013 року /а.с.52/, яка перебуває на його утриманні. Дружина на даний час постійної роботи не має та з жовтня 2019 року по серпень 2020 року перебувала на обліку як безробітна, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_9 /а.с.68/, проте суду не надано доказів про розмір її доходів.
Відповідач у відзиві посилається на те, що на їх спільному утриманні перебуває неповнолітня донька дружини від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.72/, батько якої позбавлений батьківських прав по відношенню до дитини та має заборгованість зі сплати аліментів за десять років, про що надав рішення суду /а.с.56, 57/ та довідку про наявну заборгованість /а.с.75/. Однак за таких обставин закон надає можливість отримувати допомогу на дитину від Держави.
Сам ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_4 , він добровільно фінансово допомагає оплачувати її навчання у ВНЗ /а.с.173/. Він як чоловік утримує членів своєї сім`ї, проте обов`язок щодо утримання дитини ОСОБА_4 відповідно до норм Сімейного кодексу України на нього не покладено.
Позивач зазначив, що по мірі можливості допомагає своїм батькам, які є ветеранами праці, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проте суду не надано доказів, що він являється їх єдиним утримувачем, а в поясненнях зазначає про наявність брата. Також батьки мають і власні доходи (пенсію за віком), що підтверджується довідками Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.07.2019 року та від 23.07.2019 року про перебування на обліку /а.с.81,82/. Також його батько має пільги, встановлені учасникам бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_10 /а.с.78/.
Відповідач разом з сім`єю проживає та зареєстрований у квартирі дружини, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 19.11.2020 року /а.с.54/, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2015 року про належність ОСОБА_12 на праві власності квартири. Доказів про те, що саме він здійснює оплату комунальних послуг за місцем проживання, він суду не надав.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.05.2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_11 позивачу, відповідачу, його батькам, а також брату відповідача на праві спільної сумісної власності належить квартира у м. Харкові /а.с.70/. Іншого нерухомого майна на праві власності відповідач не має.
Твердження відповідача про наявність боргу за комунальні послуги та обов`язок саме позивача його погасити, суд не бере до уваги, оскільки такі обставини не підлягають з`ясуванню у наданій справі та не стосуються предмета спору.
Суд вважає недоречним зазначати у рішенні суду та надавати оцінку висловам, фразам, обставинам та подробицям сімейного життя колишнього подружжя ОСОБА_13 , про які сторони зазначають у своїх письмових поясненням, оскільки згідно Сімейного кодексу України обов`язок відповідача, як батька, утримувати свого повнолітнього сина, якщо він потребує матеріальної допомоги, не залежить від характеру особистих відносин, що склались між батьком, сином та матір`ю. Неприязні відносини між ними не є підставою для звільнення від обов`язку надавати матеріальну допомогу за наявності можливості її надавати.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 201 СК Країни до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Тлумачення статей 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, він отримує кошти по безробіттю, має інвалідність ІІІ групи і може отримувати пенсійні виплати, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_3 , як син допомагає батькам пенсіонерам. Відповідачу було проведено операцію у зв`язку із захворюванням і реабілітація його стану потребує значних коштів. Також він має певні пільги як учасник бойових дій.

Суд також бере до уваги, що син є молодою, здоровою особою, навчається на безкоштовній основі та має можливість отримувати стипендію, оскільки має пільги як син учасника бойових дій, тобто може мати певні кошти на існування; він проживає разом матір`ю, тому не сплачує оренду за житло.

Суд враховує, що обов`язок утримувати повнолітнього сина є рівною мірою обох батьків. У позивача є матір, яка також може надавати йому матеріальну допомогу.

З наданих суду документів вбачається, що батьки позивача перебувають у рівних умовах.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач здатен надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, але у розмірі, що буде для нього посильним.

Суд вважає розумним, справедливим і необхідним для забезпечення мінімальних потреб позивача з урахуванням мети аліментного зобов`язання визначити розмір аліментів у частці від доходу позивача в розмірі 1/6 частини, з урахуванням обставин справи, а саме: перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини та його стану здоров`я.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги законні і підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходів), щомісяця, починаючи з 09.11.2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Крім того, на підставі до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» станом на 01.01.2020 року в розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 цього Закону.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Харкова, РНОКПП НОМЕР_12 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Харкова, РНОКПП НОМЕР_13 , аліменти на утримання останнього у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 09.11.2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Харкова, РНОКПП НОМЕР_12 , в дохід держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін:
Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_13 .
Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_12 .
Вступна та резолютивна частини рішення складені 16.03.2021 року.
Повний текст рішення має бути виготовлено до 23.03.2021 року.

СУДДЯ: