Справа № 310/1685/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22 липня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору міни нерухомості дійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору міни нерухомості дійсним. В обґрунтування позову зазначив, що 20 січня 1998 року між ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 був укладений та зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов`я» договір № 51 міни житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . 18 лютого 1998 року в Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації вказаний будинок зареєстрований за ОСОБА_1 . Позивачем були виконані всі умови договору міни: він сплатив витрати по реєстрації вказаного договору, зареєстрував своє місце проживання в будинку, почав проживати в ньому, сплачувати комунальні послуги. В 2001 році ОСОБА_1 побудував господарські будівлі до вказаного житлового будинку, 14 лютого 2012 року оформив право власності на земельну ділянку під будинком та отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку. Вказане свідчить про те, що договір міни носив реальний характер. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позов пред`явлений лише до ОСОБА_2 . Просив визнати дійсним договір міни житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За приписами ст. 242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідні правила договорів купівлі-продажу.

Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Правило ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР про визнання угоди дійсною не може бути застосоване, якщо сторонами не досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Таким чином, у період укладання спірного договору міни існувала колізія у чинному законодавстві, тому що згідно ст.ст. 224, 227 ЦК Української РСР (1963 року) договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Але у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК (1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

За змістом ст. ст. 128, 153, 227 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

20 січня 1998 року між ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 був укладений та зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов`я» договір № 51 міни житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Реєстрація Бердянським підприємством з технічної інвентаризації за позивачем права власності на вказане домоволодіння на підставі договору міни, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 18 лютого 1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

З ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року по справі № 310/5673/20 вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Отже, зазначене вище свідчить про узгодження між сторонами угоди щодо усіх істотних її умов, зокрема щодо факту міни, об`єктів нерухомості, які обмінювались, сторони договору були власниками нерухомого майна, що обмінювалось, і всі умови відображені в письмовому договорі.

Досягнуті умови договору міни мали силу, сторонами не змінювалися і не оспорювалися, договір виконано обома сторонами.

Позивач ОСОБА_1 02 лютого 2002 року зареєструвався в будинку АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 10 грудня 1997 року).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 525128 від 14 лютого 2012 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

З декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 22 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 за вказаною адресою були збудовані господарські будівлі.

Крім зазначеного, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок власником житлового будинку АДРЕСА_1 є позивач.

Згідно адресної довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради відповідач в зазначеному будинку не зареєстрований, що свідчить про його своєчасне зняття з реєстрації після укладення договору міни.

Таким чином, фактичні дії сторін за спірним договором були спрямовані на досягнення певного юридичного результату: обмін квартири на будинок, передачу квартири у власність відповідача, а будинку у власність позивача та набуття останнім права власності на будинок.

Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись 47, 128, 153, 227 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 29 лютого 1996 року Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання договору міни нерухомості дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір № 51 міни житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 20 січня 1998 року на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов`я», що укладений між ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та від імені ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 липня 2021 року.

Суддя О. М. Вірченко