Справа №296/2840/20 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

26 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Трояновської Г.С.,

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

розглянувши заяви суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І., Павицької Т.М. про самовідвід у справі № 296/2840/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Державної Казначейської служби України, третьої особи Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування моральної шкоди, зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2021 року цивільна справа № 296/2840/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Трояновської Г.С., суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

26 липня 2021 року головуючим суддею Трояновською Г.С., суддями Миніч Т.І., Павицькою Т.М. заявлено самовідвід, з тих підстав, що ОСОБА_1 подав скаргу до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарного проступку суддів Житомирського апеляційного суду (дисциплінарну скаргу), зокрема, суддів вказаної колегії від 26 грудня 2020 року. У апеляційній скарзі ОСОБА_1 послався на порушення допущені суддями Житомирського апеляційного суду в аналогічних справах.

Підстави для самовідводу судді визначені ст. 36 ЦПК України.

Згідно з п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У статті 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», від 01 жовтня 1982 року - «Пєрсак проти Бельгії», від 15 грудня 2011 року - «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» тощо).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З метою виключення всіх підстав, які можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість суддів при розгляді даної справи, враховуючи звернення ОСОБА_1 до Вищої Ради Правосуддя з дисциплінарною скаргою на дії суддів Житомирського апеляційного суду, зокрема, суддів колегії, головуючий суддя Трояновська Г.С., судді Миніч Т.І., Павицька Т.М. вважають за необхідне заявити собі самовідвід, який колегія суддів задовольняє.

Керуючись ст. ст. 36, 39-40, 252, 253, 259, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Самовідвід головуючого судді Трояновської Г.С., суддів Миніч Т.І. та Павицької Т.М. - задовольнити.

Цивільну справу в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України передати до канцелярії Житомирського апеляційного суду.

Головуючий Судді