Справа №705/7491/16-ц
2/705/137/21
У Х В А Л А

27 липня 2021 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Білик О.В.

за участю секретаря судового засідання Остропольської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про відвід судді Білик О.В., що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній частковій власності, припинення права власності, визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є в спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, відшкодування збитків та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній частковій власності, припинення права власності, визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є в спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, відшкодування збитків та визнання права власності.

Через електронні засоби зв`язку 21.07.2021 вх..№ 15514, відповідач позивач ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Білик О.В. посилаючись на те, що він вбачає в діях судді факти її неупередженості і необ`єктивності.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Оцінивши доводи заяви про відвід, суд дійшов до висновку, що такі є не обґрунтовані та не можуть бути підставою для відводу судді.

У відповідності зі ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений ст. ст. 36, 37 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

За умовами ч. 3, ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Оцінюючи посилання заявника на вказані вище обставини, суд зазначає, що такі посилання нічим не підтверджені, тобто є лише суб`єктивною оцінкою самого заявника дій судді, а тому такі підстави не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

Як на підставу відводу судді, заявник посилається зокрема на те, що у нього є суб`єктивні внутрішні переконання щодо упередженості та необ`єктивності судді Білик О.В. при розгляді справи.

Суд зазначає, що оцінка заявником суб`єктивних внутрішніх переконань судді та наслідків є надто загальними його уявленнями про суддю і не узгоджуються з підставами, які визначені законом для відводу судді. Такі доводи заявника не доведені на підставі належних та допустимих доказів, а тому з цих підстав відвід судді не може бути задоволений.

Відповідно до частин 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з п. 7 ч.1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід (п. 11 ч. 1 ст.253 ЦПК України).

Оцінивши обставини, що викладені в заяві відповідача про відвід судді, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, тому вважає за необхідне заяву про відвід, для її вирішення, передати іншому судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36,40, 252 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати заяву відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про відвід судді Білик О.В., - необгрунтованою.

Передати заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Провадження по справі зупинити до вирішення питання про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Білик