Справа №766/6411/21
УХВАЛА

підготовчого зсідання

26 липня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Савчук В.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В СТ А Н О В И В:

20.04.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на ідеальну частку - 1/2 частини, а також визнати за неї право власності на 1/2 ідеальної частки кімнати АДРЕСА_2 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який був укладений 24.05.1996 року, вони придбали 31.08.2008 року квартиру та 20.10.2016 р. кімнату в гуртожитку. Оскільки вказане майно є об`єктами спільної сумісної власності просила провести фактично поділ майна.

Провадження у справі відкрите 07.05.2021 року в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.

23.06.2021 року до суду подана заява про зміну підстав позову, згідно якої позивачкою вимоги щодо визнання за нею права власності на 1/2 частку спільного майна (нерухомості) подружжя, позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру, а за відповідачем право власності на кімнату в гуртожитку, припинивши право власності відповідача на квартиру.

В підготовчому засіданні представник відповідача заперечував проти прийняття заяви, оскільки фактично заява є одночасною зміною як предмета, так і підстав позову, що законом не допускається. Звертав увагу, що заява обґрунтована ст. 365 ЦК України, а тому це нові вимоги.

Представник позивача в підготовчому засіданні наполягала на прийнятті заяви до розгляду, вказувала на те, що вимоги пов`язані з поділом майна подружжя та викладені відповідно до правової позиції Верховного Суду від 17.02.2019 р.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріпли позовної заяви, встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зі змісту норми вказаної статті, вбачається, що змінити підставу або предмет позову позивач може тільки до початку розгляду справи по суті. Станом на 26.07.2021 року перехід до судового розгляду даної справи по суті не здійснювався.

Виходячи з загальних положень ЦПК України підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача.

Верховний Суд відзначив, що під підставами позову, які згідно із ст.49 ЦПК України може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.

Зміна підстав позову це зміна обставин на яких ґрунтуються вимоги, не вважається зміною підстав позову та доповнення його новими обставинами при збереженні первісних та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є придбана під час шлюбу сторін нерухомість. В порядку поділу майна позивачка просила поділити майно в рівних частках, а за заявою від 23.06.2021 року обрала інший спосіб поділу майна відповідачу кімнату в гуртожитку, їй квартиру, при цьому додатково на обґрунтування вимог посилалася на припинення права власності відповідача на його частку в квартирі на ст. 365 ЦК України, а тому нею викладені вимоги щодо поділу майна, за якими вона вважала більш ефективно будуть захищені її права.

За п.85 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 917/1739/17 від 04.12.2019 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Припинення права власності відповідача на його частку в майні є похідною вимогою при поділі майна подружжя. Вказана вимога не заявлялася та є новою. За відсутності згоди присудження грошової компенсації у поділі майна подружжя може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, припинення права власності, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

За приписами ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З огляду на тривалість підготовчого провадження, суд вважає недоцільним пропонувати стороні позивача звернутися з новими позовними вимогами з окремим позовом, додавши до нього клопотання про об`єднання позовів та вважає можливим, виходячи з нової вимоги, яка вже викладена в заяві від 23.06.2021 року на підставі ч.2 ст. 188 ЦПК України об`єднати нову вимогу з власної ініціативи в одне провадження зі зміненими первісними.

Крім того, в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Оскільки спір стосується саме поділу майна подружжя, суд дійшов висновку про відсутність одночасної зміни предмету та підстав позову, фактично позивачем обрано інший варіант поділу майна, ніж було заявлено у первісний заяві, а також заявлено додаткову вимогу, а тому суд вважає, що заява підлягає прийняттю.

Додатково суд звертає увагу, що позивачкою не внесено на депозитний рахунок суду вартості частки у майні, що за ч.2 ст. 365 ЦК України може бути підставою для відмови у задоволенні вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 20, 30, 49, 188, 189, 197, 198, 258-261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти заяву представника позивачки адвоката Петрової О.О. від 23.06.2021 року, об`єднавши нову вимогу з раніше заявленими вимогами щодо поділу майна подружжя, викладеними в цій же заяві в новій редакції.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути викладені у апеляційній скарзі на рішення суду за суттю позовних вимог.

СуддяО. В. Ус