Провадження № 6/756/632/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ткач М.М.

за участі секретаря судового засідання - Бражник Д.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву боржника ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 28.09.2020 року у справі №756/11581/20 (провадження №2-н/756/343/20) таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

У липні 2021 року до Оболонського районного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій заявник просить визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

У заяві заявником вказано, що судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів доходів громадян та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 18.09.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Заявник просив визнати вказаний судовий наказ таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що 16.04.2021 року між заявником та ОСОБА_2 укладено договір про припинення права на аліменти, для дітей у зв`язку з передачею права власності на квартиру, з огляду на що відсутні підстави для стягнення з нього у примусовому порядку частини доходу (заробітку).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явивсь, про дату і час слухання справи повідомлявсь належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

ОСОБА_2 в судове в судове засідання не з`явилась, про дату і час слухання справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила задовольнити заяву в повному обсязі, водночас просила суд долучити до матеріалів справи судовий наказ та копії документів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст.12 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно частини 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Так, згідно із пунктом 4 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 3 статті 431 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є видом виконавчого документу. Судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до статті 173 Цивільного процесуального кодексу України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого документу, якщо вже після видачі виконавчого документу у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого документу вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого документу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього документу до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 Цивільного процесуального кодексу України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Судом встановлено, що судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ,. ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.09.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 27).

Відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору від 16.04.2021 року про припинення права на аліменти для дітей у зв`язку з передачею права власності на квартиру, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Г.В., ОСОБА_1 з метою припинення обов`язку по сплаті аліментів на утримання дітей, у тому числі, що встановлений у судовому наказі виданому 28.09.2020 Оболонським районним судом м.Києва у справі №756/11581/20, ОСОБА_1 передає у власність кожній дитині по 2/15 частки з належних йому 2/3 частки у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2021 кожній дитині ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить по 2/15 частки права власності на квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що ОСОБА_1 добровільно виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дітей, при цьому, передав у власність дітей частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ., яка належала йому, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити.

Керуючись ст.12, 81, 89, 128, 173, 259, 260, 261, 353, 354, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву боржника ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 28.09.2020 року у справі №756/11581/20 (провадження №2-н/756/343/20) таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Судовий наказ, виданий Оболонським районним судом м. Києва від 28.09.2020 року у справі №756/11581/20 (провадження №2-н/756/343/20) про стягнення з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів доходів громадян та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 18.09.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ткач