Справа № 539/1101/21
Провадження № 2-о/539/35/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Даценка В.М.,

за участю секретаря Шрейтер С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Лубенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про встановлення факту народження,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту народження.

В заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області на території тимчасово непідконтрольній владі держави Україна у неї та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 виданого 28.12.2015 року виконкомом Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одружився з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданому 15.01.2021 року ім`я, по батькові дитини значиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 . Свідоцтво про народження їх сина ОСОБА_6 не вважається дійсним на території України.

Враховуючи вищевикладене, заявник просив суд встановити факт народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уродженка с. Вовчик Лубенського району Полтавської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець м. Макіївка Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

В судове засідання представник заявника ОСОБА_7 не з`явився, надіслав суду заяву з проханням справу розглянути без його участі та участі заявника ОСОБА_1 , заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Заінтересована особа - Лубенське МРВ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Суми) надіслали суду заяву з проханням справу розглядати без участі їх представника , проти задоволення заяви не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 28.12.2015 року виконкомом Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одружився з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №05.

Згідно копії медичного свідоцтва про народження №5 від 08 січня 2021 року видане «Городской больницей №6 г. Макеевка, Донецкая Народная Республика» у міській лікарні №6 м. Макіївка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народила дитину - хлопчика.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане 15.01.2021 року «Советским отделом ЗАГС Макеевского городского управления юстиции Министерства юстиции Донецкой Народной Республики», - ім`я, по батькові дитини значиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження «г. Макеевка, Советский район, Донецкая Народная Республика», батько- ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини - сина ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області у громадян України - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, видане відповідним державним органом України, тобто такого, що має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 293, 315, 317 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уродженка с. Вовчик Лубенського району Полтавської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець м. Макіївка Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення підлягає негайному виконанню, відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

-заінтересована особа: Лубенського МРВ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Суми) , адреса місцезнаходження: м. Лубни, вул. Гагаріна, 20, .

Повне судове рішення складено та підписано 23.03.2021 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду В.М. Даценко