Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 березня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Головчак М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Пацьора А. М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2005 вона є власником будинку АДРЕСА_1 , в явому вона не зареєстрована, але проживає.

ОСОБА_2 , є її колишнім чоловіком, відповідно заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2016 про розірвання шлюбу.

З 2014 року відповідач за даною адресою не проживає, в будинку відсутні будь-які його особисті речі. Більше того, за весь час його відсутності жодного разу не цікавився утриманням будинку.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила позов задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день і час слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, до суду не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності. Відзиву до суду не надав.

За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст..264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2005 вона є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2005, в явому вона не зареєстрована, але проживає.

ОСОБА_2 , є її колишнім чоловіком, що вбачається з копії заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2016 про розірвання шлюбу.

З 2014 року відповідач за даною адресою не проживає, в будинку відсутні будь-які його особисті речі. Більше того, за весь час його відсутності жодного разу не цікавився утриманням будинку.

Не зняття відповідача з місця реєстрації створює суттєві перепони для здійснена позивачем своїх прав як власника квартири та перешкоджає йому розпоряджатися квартирою на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач майже пять років не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України ЦПК України, ч. 2 ст. ст. 16, 386, 405 Цивільного кодексу України, ст.71, 76 ЖК України,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 16.03.2021.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, має право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя М. М. Головчак