УХВАЛА

26 липня 2021 року

м. Київ

справа № 545/4960/13-ц

провадження № 61-7009ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме, заявнику запропоновано:

- уточнити вимоги касаційної скарги (прохальну частину), вказавши дати ухвалення оскаржуваних судових рішень;

- зазначити вимоги касаційної скарги (клопотання) з урахуванням статті 409 ЦПК України;

- надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга;

- у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);

- надати до суду касаційної інстанції відповідні докази, які підтверджують причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

У травні 2021 року на адресу Верховного Суду заявник надіслав уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначив підставу, передбачену статтею 389 ЦПК України, на якій подається касаційна скарга, а саме, відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України). Надав довідку сімейного лікаря від 19 травня 2021 року, з якої видно, що ОСОБА_1 в період з 05 по 29 березня 2021 року лікувався в умовах стаціонару на дому. Зазначив, що указана довідка є доказом, який підтверджує причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень. Проте, у порушення вимог пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України, не зазначив, яке рішення (ухвала), оскаржується. Не сформулював прохальну частину касаційної скарги відповідно до положень статті 409 ЦПК України, із зазначенням судових рішень, які просить скасувати, а також яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду його касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 28 квітня 2021 року.

У червні 2021 року на адресу Верховного Суду ОСОБА_1 надіслав уточнену редакцію касаційної скарги, зі змісту якої видно, що заявник оскаржує:

- рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 жовтня 2013 року, ухвалені у цивільній справі № 545/1344/13-ц за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Вінницької області, прокуратури Вінницького району Вінницької області, прокуратури Липовецького району Вінницької області, Липовецького районного суду Вінницької області, Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області, Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної шкоди;

- ухвали апеляційного суду Полтавської області від 05 лютого 2013 року та 06 листопада 2013 року, постановлені у справі № 1625/5274/12 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Вінницької області, прокуратури Вінницького району Вінницької області, прокуратури Липовецького району Вінницької області, Липовецького районного суду Вінницької області, Липовецького РВ УМВС України в Вінницькій області, Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області, Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, зарахування строку перебування під слідством та судом до стажу державної служби;

- рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 30 листопада 2016 року, ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року, постанову апеляційного суду Полтавської області від 31 липня 2018 року, ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, ухвалу Верховного Суду від 11 лютого 2021 року, ухвалені у справі № 545/4960/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Пенсійного фонду України в Полтавській області, треті особи: прокуратура Вінницької області, Вінницька місцева прокуратура Вінницької області, Немирівська місцева прокуратура Вінницької області, Липовецький районний суд Вінницької області, Липовецьке відділення поліції ГУ НП у Вінницькій області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями досудового слідства і суду, зарахування терміну перебування під судом і слідством до трудового стажу.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 28 квітня 2021 року. Заявнику запропоновано подати до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, у якій зазначити: судові рішення, що оскаржуються, які мають бути ухвалені в одній цивільній справі; клопотання касаційної скарги щодо результатів її розгляду у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України; в чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень в конкретній цивільній справі.

У липні 2021 року на адресу Верховного Суду ОСОБА_1 надіслав уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначає, що не оскаржує ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05 лютого 2013 року, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 жовтня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 листопада 2013 року, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 30 листопада 2016 року, ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року, постанову апеляційного суду Полтавської області від 31 липня 2018 року, ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, ухвалу Верховного Суду від 11 лютого 2021 року, а оскаржує одне єдине рішення, дату ухвалення якого не зазначає. У вимогах касаційної скарги (прохальній частині) просить:

- скасувати 13 ухвал судів першої та апеляційної інстанцій;

- у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути на свою користь з казначейства 1 тис. Євро;

- у рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнути на свою користь з казначейства 650 тис. Євро;

- зарахувати до його стажу державної служби (МВС) 15 років - термін перебування під вартою та час перебування під слідством і судом;

- визнати офіційно реабілітованим.

Таким чином, вимоги ухвали суду касаційної інстанції від 28 квітня 2021 року виконано заявником не у повному обсязі, оскількине уточненовимоги касаційної скарги (прохальної частини), із зазначенням дати ухвалення оскаржуваних судових рішень, та не сформульовано прохальну частину касаційної скарги відповідно до положень статті 409 ЦПК України, із зазначенням судових рішень, які просить скасувати, а також яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду його касаційної скарги.

Верховний Суд позбавлений можливості ідентифікувати судове рішення, яке оскаржує заявник, оскільки останній не вказує дати його ухвалення.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявникові.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).

Заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків поданої касаційної скарги, однак він не скористався процесуальними правами та не проявив належної обачності у захисті прав.

Оскільки станом на 26 липня 2021 року вимоги ухвали Верховного Суду від 28 квітня 2021 року заявником не виконано, тому касаційна скарга підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення визнати неподаною та повернути заявникові.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Жданова