ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5874/21 Справа № 183/1689/20 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою, шляхом знесення за рахунок відповідача огорожі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 від літери "Д" до літери "А" плану меж земельної ділянки, зазначеної в Державному акті на право приватної власності на землю серії ЯК № 634748 від 13 вересня 2010 року, а також про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_2 . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року, зокрема, було зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні позивачем його земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 і встановлена відповідачем огорожа була демонтована. Проте, через деякий час ОСОБА_2 знову встановила огорожу з порушенням чинного законодавства - п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011, яким установлено, що висота огороджень на межі сусідніх земельних ділянок має бути не більше ніж два метри для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних земельних територій, а саме: повторно, без відома та згоди позивача, порушуючи правила добросусідства між земельними ділянками будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , встановила фактично суцільну бетонно-металеву огорожу заввишки 2 (два) метри впродовж всієї земельної ділянки позивача, внаслідок чого територія його земельної ділянки належним чином не провітрюється та надмірно затінюється, виноградна лоза, яку він вирощує багато років, у зв`язку з цим почала псуватися і не визрівати як слід, щороку він почав втрачати значну кількість врожаю.

Протоколами комісії з розгляду земельних спорів Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, листом в.о. міського голови, листом головного архітектора м. Новомосковськ, актом комісії квартального комітету підтверджується, що встановлена відповідачем огорожа не відповідає вимогам зазначених норм про комбінований паркан.

Оскільки, на думку позивача, незаконними діями відповідача проігноровано рішення суду від 06 червня 2014 року про знесення огорожі та повторно встановлено фактично суцільний паркан на тому ж місці довжиною 40 метрів, позивачеві причинена значна моральна шкода, він змушений перейматися з цього приводу, переживати, оскільки незаконними, на його думку, діями ОСОБА_2 знищується його виноградна лоза, яку він вирощує, доглядає і користується її плодами багато років. Моральні переживання викликає і те, що він повторно змушений збирати докази для підготовки цивільного позову до суду: неодноразово писав заяви до комісії з розгляду земельних спорів, до квартального комітету, звертався до відділу поліції та прокуратури. Зазначені обставини порушують звичний спосіб життя позивача, оскільки він людина похилого віку, часто хворіє і на його очах через неправомірні дії відповідача гинуть результати його багаторічної праці вирощений ним виноград.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року відмовлено в задоволені заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано, що не погоджене з позивачем зведення непровітрюваної огорожі, внаслідок чого затінюються рослини, що призводить до псування винограду та зменшення його якості і врожайності, є діями відповідача, що порушують правила добросусідства.

ОСОБА_2 своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України скористалася та подала відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯК № 634748, виданого Відділом Держкомзему у м. Новомосковську, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0767 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /а.с. 9/.

Відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і користувачем земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою. Зазначена обставина визнана сторонами у судовому засіданні.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення за рахунок відповідача огорожі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 довжиною 30 метрів від літ. Д до літ. А плану меж земельної ділянки, зазначеному в Державному акті на право приватної власності на землю ЯК №634748 від 13 вересня 2010 року, стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 300 грн., також вирішено питання щодо судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року рішення суду залишено без змін і набрало законної сили.

У 2016 році відповідачем ОСОБА_2 установлено паркан між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 6.1.34 ДБН-Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» присадибні ділянки з боку вулиць та сусідніх земельних ділянок допускається огороджувати. Висоту огорожі слід встановлювати згідно з вимогами та правилами благоустрою населеного пункту. Встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію житлових будинків на суміжних територіях.

Відповідно до положень пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій» дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. При цьому, висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій.

Відповідно рішення засідання комісії з розгляду земельних спорів Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 25 липня 2016 року за фактом виїзду до земельної ділянки відповідача, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 встановлено наявність глухого та комбінового паркану з висотою початку паркану 1.86 метри та кінець 2 метри, з наяністю провітрюваної частини паркану /а.с. 122/. Таким чином, спірний паркан встановлений відповідачем відповідає вищезазначеним вимогам.

За таких обставин, твердження позивача про те, що конструкція паркану не є комбінованою та заввишки більше, ніж два метри, спростовується рішенням засідання комісії з розгляду земельних спорів Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 25 липня 2016 року, а також витягом з протоколу засідання комісії з розгляду земельних спорів від 16 квітня 2019 року й актом обстеження земельної ділянки до протоколу № 02 від 25 червня 2020 року /а.с. 24, 82-83, 122/.

Посилання комісії з розгляду земельних спорів, викладені у акті обстеження земельної ділянки до протоколу № 02 від 25 червня 2020 року та у витязі з протоколу засідання комісії з розгляду земельних спорів Виконкому Новомосковської міської ради від 16 квітня 2019 року про те, що облаштована по межі між довомоволодіннями № 44 та АДРЕСА_2 огорожа не відноситься до комбінованої, оскільки не відповідає визначеному у СН 441-72* "Вказівки з проектування огороджень майданчиків і ділянок" (підприємств, будівель і споруд) поняттю "комбінований паркан", суд не бере до уваги, як такі, що викликають сумнів у їх достовірності, оскільки самі СН 441-72* "Вказівки з проектування огороджень майданчиків і ділянок" (підприємств, будівель і споруд) не містять визначення поняття "комбінований паркан".

Посилання голови квартального комітету № 16 ОСОБА_3 у акті від 02 грудня 2020 року, складеному нею особисто, як і посилання голови квартального комітету № 16 ОСОБА_4 у акті від 24 квітня 2019 року, на те, що встановлений відповідачем паркан створює постійну тінь і від цього плоди винограду позивача хворіють і гниють, не може бути належним та допустимим доказом зазначених обставин у розумінні ЦПК України.

Поняття "комбінований паркан" чинними нормативними документами України не визначено. За повідомленням Управління містобудування та архітектури Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12 вересня 2016 року № П-46, якщо в конструкції паркану використано два або більше видів матеріалу (конструкцій), то це комбінований тип паркану. При цьому, з інформації Новомосковського міського голови С. А. Мороза від 07 листопада 2014 року № П-1260/І щодо визначення розміру провітрюваної частини огорожі, вбачається, що розмір провітрюваної частини огорожі по боковій межі земельної ділянки нормами не визначено. Як убачається з рішення засідання комісії з розгляду земельних спорів Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 25 липня 2016 року, комісія за фактом виїзду стосовно спору між сторонами встановила наявність, зокрема, комбінованого паркану з профнастілу та сітки "Рабиця", з визначенням розмірів висоти паркану, висоти сітки "Рабиця", відстані від сітки до землі та загальної відстані провітрюваної частини паркану. Надані суду як позивачем, так і відповідачем фотознімки паркану, також спростовують факт установлення відповідачем "суцільної бетонно-металевої огорожі", про яку зазначає позивач у своєму позові.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 12, 81 ЦПК України), прийшов до висновку про недоведеність заявлених позовних вимог. Враховуючи надані докази на підтвердження наявності порушень з боку відповідача норм щодо встановлення паркану між сусідніми земельними ділянками та правил добросусідства колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для усунення перешкод позивачу, оскільки за матеріалами справи неможливо встановити обставини на які посилається позивач як на підставу його звернення до суду.

Так позивач посилається на те, що відповідач встановила фактично суцільну бетонно-металеву огорожу заввишки понад 2 (два) метри впродовж всієї його земельної ділянки, у зв`язку з чим, територія його земельної ділянки належним чином не провітрюється та надмірно затінюється, внаслідок чого виноградна лоза, яку він вирощує багато років, почала псуватися і не визрівати, як слід, що стало підставою для його звернення до суду.

Проте, на підтвердження зазначених позивачем обставин, що спонукали його подати позов до суду, відповідних належних та допустимих доказів ним суду не подано, про проведення експертизи позивач клопотань під час розгляду справи в суді не заявляв.

Доводи заявника про порушення відповідачем норм щодо встановлення огорожі, викладених у рішенні Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 369 від 02 грудня 2011 року "Про внесення доповнень до "Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях в м. Новомосковську", необґрунтовані з огляду на те, що рішенням Новомосковської міської ради № 1301 від 10 липня 2015 року затверджені нові "Правила благоустрою м. Новомосковська" і позивачем будь-яких належних і допустимих доказів порушення відповідачем норм, викладених у зазначеному рішенні міської ради, суду не надано.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко М.О. Макаров