Справа № 450/3345/20 Провадження № 2/450/615/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"01" березня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки Найди І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Найди Ірени Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до приватного підприємства «Валенс груп» про (предмет спору): про стягнення з відповідача безпідставно збереженого майна у розмірі 852 820 гривень та неустойку за прострочення виконання обов`язків за договором у розмірі 37 364 грн. 76 коп.,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача):

Позивач звернувся із позовом про повернення безпідставно набутого майна та стягнення неустойки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що: внаслідок односторонньої відмови позивача змішаний договір, що містить елементи підряду та доручення, припинився, а відтак відповідач безпідставно зберігає частину авансу, що становить різницю між загальною сумою авансу та вартістю фактично виконаного відповідачем до припинення договору; відповідачем прострочений ряд зобов`язань за договором, зокрема, зобов`язання із передачі збудованого котеджного будинку у встановлений договором строк. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та проси їх задоволити.

Позиція відповідача: У продовж усього розгляду справи відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомив. Шляхом відстеження відправлення на веб-сайті Укрпошти (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) за номером відправлення, вказаним на поштовому чеку, суд встановив, що судова повістка, надіслана 17 лютого 2021 року, була отримана відповідачем 19 лютого 2021 року, а отже, відповідач був належним чином повідомлений про дату і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

05.10.2020 року ухвала про відкриття провадження; 26.11.2020 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 16.01.2021 року клопотання про відкладення розгляду справи; 01.03.2021 року клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Заслухавши думку представника позивача, який підтримав заочне вирішення справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів, судом прийнято рішення про здійснення заочного розгляду та ухвалення заочного рішення по справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір на будівництво та передання функцій замовника від 29.03.2018 року. У відповідності до умов договору, відповідач взяв на себе зобов`язання за замовленням позивача побудувати та передати йому котеджний будинок, результати інших робіт, а також вчинити за дорученням позивача ряд фактичних та юридичних дій, направлених на набуття та реєстрацію за позивачем права власності на котеджний будинок.

Пунктом 2.2. договору та графіком платежів, що є додатком № 1 до договору, встановлено, що замовник здійснює повну попередню оплату робіт та послуг, які надаються виконавцем.

Зазначені обставини встановлені на підставі копії договору на будівництво та передання функцій замовника № 1/7 від 29 березня 2018 року (а.с.8-21).

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав зобов`язання із попередньої оплати у відповідності до умов договору та графіку платежів, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти у загальній сумі 1 245 492 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень з переказу коштів на рахунок відповідача: 1) № від 15 травня 2018 року; 2) № від 14 червня 2018 року; 3) № від 17 липня 2018 року; 4) № від 15 серпня 2018 року; 5) № від 14 вересня 2018 року; 6) № від 19 жовтня 2018 року; 7) № від 14 листопада 2018 року.

05.06.2020 року позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу про односторонню відмову від договору та повернення авансу, отриману відповідачем 06.06.2020 року, що підтверджується копіями:

-повідомлення-вимоги про відмову від договору; повернення авансу (а/с: 30-31);

-чеку, опису вкладення та повідомлення про вручення поштового відправлення із повідомленням-вимогою про відмову від договору; повернення авансу (а/с:32-33).

Факт прострочення відповідачем договірних зобов`язань підтверджується копією відповіді Приватного підприємства «Валенс груп» на адвокатський запит представника позивача Найди І. А. вих.№6 від 07.05.2020 р. (а/с: 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Вартість фактично виконаних відповідачем підрядних робіт на момент відмови позивача від договору складає 392 672 грн., що встановлено на підставі висновку експерта № 1246 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за заявою від ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року (а/с: 35-42).

Встановивши фактичні обставини, що є підставами позовних вимог, на підставі досліджених доказів, наявних у матеріалах справи, судом встановлені наступні правовідносини між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі.

Відповідно до ч. 1 статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Так судом встановлено, що між сторонами існують спірні матеріально-правові відносини, які виникли на підставі змішаного договору, що містить елементи договорів будівельного підряду та договору доручення.

Відповідно до п. п. 3, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином встановлено, що спірні правовідносини відносяться до сфери відносин із захисту прав споживачів, оскільки відповідач як виконавець за договором виступає суб`єктом підприємницької діяльності, а предмет договору покликаний забезпечити особисті житлово-побутові потреби позивача як споживача.

Встановивши вид, характер та суть спірних правовідносин між сторонами, суд доходить висновку про належність вибору та застосування до цих правовідносин наступних правових норм.

Статтею 11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків визнано, зокрема, договори та інші правочини, а також положення актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ч. 4 ст. 837 ЦК України, до окремих видів договорів підряду загальні положення про підряд застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно ч. 3 ст. 875 ЦК України, до договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 877 ЦК України, договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Частиною 1 ст. 844 ЦК України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Частинами 1-2 ст. 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частинами 1, 2 ст. 854 ЦК України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 5 ст. 10 Закону встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 598 ЦК України, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 4 ст. 849 ЦК України передбачене право замовника у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1008 ЦК України, довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Здійснивши повний всебічний розгляд справи у відповідності до вимог ЦПК України та норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд доходить висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Вимога позивача про повернення безпідставно набутого майна є вимогою, що виникає із кондикційного зобов`язання, врегульованого положеннями глави 83 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала; 3) набуте або збережене майно є родовим (зокрема, грошима); 4) між сторонами або взагалі відсутні правовідносини, що допускають використання іншого речового або зобов`язального способу захисту, або ж інший можливий спосіб захисту не є достатнім та потребує субсидіарного застосування кондикції.

Аналогічні висновки викладені у постановах: ВСУ від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15; ВСУ від 07 червня 2018 року у справі № 212/3593/16-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 676/1967/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 6-3090цс15; від 19 грудня 2018 року у справі № 725/7220/14-ц; Великої Палати ВСУ від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц.

Судом встановлено, що позивач сплатив відповідачу 1 245 492 грн. в якості повної передоплати ціни договору, що містить елементи договору будівельного підряду та договору доручення.

06 червня 2020 року відповідач отримав повідомлення позивача про односторонню відмову позивача від договору, внаслідок якої договірне зобов`язання, існуюче між сторонами, було припинене. При цьому, позивач скористався безумовним правом замовника (4 ст. 849 ЦК України) та довірителя (ч. 2 ст. 1008 ЦК України) на односторонню відмову від договору, внаслідок чого такий припинився його розірванням.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 849 ЦК України, замовник може у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи.

Судом встановлено, що вартість виконаних відповідачем робіт складає 392 672 грн.

Різниця між загальною сплаченою позивачем сумою (1 245 492 грн.) та вартістю фактично виконаних відповідачем робіт складає: 852 820 грн. = 1 245 492 грн. - 392 672 грн.

Правова підстава зберігання відповідачем частини авансу у розмірі цієї різниці відпала внаслідок припинення самого договірного зобов`язання, оскільки переданий відповідачу аванс є винагородою за виконання ним всіх обумовлених договором робіт, чого не відбулося до припинення договору.

У зв`язку з цим позивач має право вимагати від відповідача повернення частини авансу у розмірі різниці між його загальною сумою та вартістю фактично виконаних відповідачем робіт як безпідставно збережене відповідачем майно, пред`являючи кондикційну вимогу.

В противному випадку майнова сфера відповідача безпідставно збільшилася би за рахунок позивача, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності, розумності, а також майновій самостійності учасників цивільних правовідносин.

Фактичною підставою вимоги позивача про стягнення неустойки є прострочення відповідачем зобов`язань за договором, зокрема, в частині порушення строку на будівництво котеджу.

Судом встановлено факт прострочення відповідачем договірних зобов`язань, оскільки такий визнається останнім у відповіді на адвокатський запит представника позивача Найди І. А. вих.№6 від 07.05.2020 р. (а.с. 29).

Нормативною підставою для задоволення вимоги позивача про стягнення неустойки слугують положення ч. 5 ст. 10 Закону, якою встановлено, що у разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Досліджений судом договір між сторонами не містить визначення вартості окремих видів робіт, а так само не містить посилання на кошторисну документацію, визначаючи лише загальну ціну договору.

У зв`язку із цим, за порушення договору відповідач має сплатити позивачу неустойку в розмірі 3% загальної вартості замовлення відповідно до приписів ч. 5 ст. 10 Закону.

Розмір такої неустойки обраховується судом наступним чином: 1 245 492 грн. х 0.03 = 37 364 грн. 76 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 9 375,98 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, -

вирішив:

позовні вимоги представника позивача адвоката Найди Ірени Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задоволити.

Стягнути з відповідача приватного підприємства «Валенс Груп» на користь позивачки ОСОБА_1 безпідставно збережене майно (суму невикористаного до припинення договору авансу) у розмірі 852 820 (вісімсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот двадцять) гривень.

Стягнути з відповідача приватного підприємства «Валенс Груп» на користь позивачки ОСОБА_1 неустойку за прострочення виконання обов`язків за договором у сфері відносин із прав позивачів у розмірі 37 364 (тридцять сім тисяч триста шістдесят чотири) грн. 76 коп., що відповідає 3% від загальної вартості замовлення.

Стягнути з відповідача приватного підприємства «Валенс Груп» на користь позивачки ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 9 375 (дев`ять тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 98 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Пустомитівський суд Львівської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30-денного строку з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «Валенс Груп», с. Зубра, вул. І. Франка, 81, Пустомитівського району, Львівської області.

Повний текст рішення складено 10.03.2021 року.

СуддяД. А. Кукса