Справа № 766/6203/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.07.2021 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

при секретарі Ференц А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач в квітні 2021 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 , а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником 2/3 частини зазначеної квартири, іншим співвласником 1/3 частини квартири є ОСОБА_3 . В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком та з моменту розірвання шлюбу між ними - з 2013 року виїхав з квартири та не проживає, місце його знаходження їй не відомо, особисті речі в квартирі відсутні. Факт реєстрації відповідача порушує її права, як власника на вільне володіння, розпорядження і користування належним їй майном.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, розглянувши за наявними в справі доказами, заперечень проти заочного розгляду справи не надходило.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком за останнім відомим місцем його реєстрації, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125.

Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Від третьої особи - співвласника ОСОБА_3 на адресу суду надійшли письмові пояснення з яких вбачається , що останній на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 в якій вона не проживає та не заяеєстрована. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 останній виїхав з квартири , місце його знаходження не відомо, витрат на утримання квартири відповідач не несе. Наявність реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає користуванню майном.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши докази, письмові пояснення свідків , встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 383 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для власного проживання і проживання членів сім`ї, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст.391 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 квартири АДРЕСА_1 на підставі Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 22.08.2013 року. Власником іншої 1/3 частини квартири є ОСОБА_3 .

Так, рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 14.04.2013 року справа № 668/2970/13 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.04.2089 року.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 22.08.2013 року справа № 668/1766/13 в порядку поділу майна подружжя визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 . У власність ОСОБА_1 виділено 2/3 зазначеної квартири та визнано право власності на дану частину, у власність ОСОБА_2 виділено 1/3 частину вказаної квартири та визнано право власності на дану частину.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 20441676 від 14.04.2014 року право власності позивач на 2/3 частини квартири зареєстровано 10.04.2014 року , номер запису про право власності: 5338010.

На підставі свідоцтва виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. 06.06.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 2729 - ОСОБА_3 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Правовстановлюючим документом на зазначену частину квартири є рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 22.08.2013 року справа № 668/1766/13, право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.12.2016 року, реєстраційний номер об`єкта 01, оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і стягувач ОСОБА_3 виявила бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_4 .

Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно № 88995368 від 07.06.2017 року ОСОБА_3 є власницею 1/3 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюбних торгів № 2729 від 06.06.2017 року.

Факт реєстрації відповідача в квартирі, належній позивачу підтверджується довідкою ОСББ-18/5 № 1 від 01.04.2021 року та копією паспорта відповідача серії НОМЕР_1 .

Згідно акту про фактичне не проживання складеного 22.06.2021 року ОСОБА_4 фактично не проживає за адресою АДРЕСА_2 . Акт складений зі слів сусідів, засвідчений підписами в присутності власників житла.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є подругами позивача вбачається, що ОСОБА_4 є колишнім чоловіком ОСОБА_1 , після розлучення в 2013 році виїхав з квартири , місце його перебування їм не відомо, його речі в квартирі відсутні.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналогічна правова позиція викладена касаційним судом у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 591/4595/16-ц.

Відповідно до ст.71 ЖК України особа втрачає право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

При розгляді справи щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Матеріалами справи встановлено, що позивач разом з ОСОБА_3 є власниками спірної квартири , відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин більше року, що свідчить про те, що відповідач відмовився від проживання та користування житлом.

Відомості про наявність договору про право користування спірним житлом відсутні, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені.

Доказів на спростування вказаних обставин або наявності поважних причини непроживання у спірному житловому приміщенні понад один рік відповідач суду не надав.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин більше року, у зв`язку з чим суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню в повному обсязі про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.319,383, 391,405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 80,81, 141, 247, 263-265, 272, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Я.В.Войцеховська

Текст рішення складено 22.07.2021 року.