Справа№ 311/2896/21
Провадження№ 2-о/311/84/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Пушкарьової С.П., за участю секретаря судового засідання Козловської Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луценко Сергій Михайлович, заінтересована особа: Василівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луценко С.М., звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження, зазначивши, що вона останніх 6 років проживає на території Автономної Республіки Крим. ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території у місті Саки, Автономної Республіки Крим, у неї з чоловіком ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 . Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки народження дитини трапилось на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати відповідні документи державного зразка, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту народження необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй справ та свобод громадянина України.

Заявник - адвокат Луценко С.М., що діє в інтересах ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 , заявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа Василівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст.144 Сімейного Кодексу України, п.1 ст.7 Конвенції про права дитини дитина, яка з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, повинна бути зареєстрована одразу ж після народження в державному органі реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини згідно ч.4 ст. 13 цього закону та п.2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, є медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу або висновок про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за встановленою формою.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до п.4 ч.4 ст.13 Закону є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року №2268-VIII, правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 317 ЦПК України, за правилами якої заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України.

Як встановлено судом, з заявою про встановлення факту народження дитини звернулася мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, заявник ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Саки Республіки Крим (а.с.7).

На підтвердження народження дитини заявницею надано обміну картку відомостей пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого від 14 січня 2015 року, виданий ГБУЗ РК «Сакська районна лікарня», згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 21-00 годині у пологовому будинку Сакської районної лікарні, народила хлопчика.

Народження заявницею дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Саки, було підтверджено в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно пункту 1 глави 1 розділу III Правил державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Згідно ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народила хлопчика, ім`я якого визначено відповідно до положень ст.ст.145-147 СК України, ОСОБА_4 . Шлюб батьків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано у Сакському районному відділу записів актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.06.2015 року, про що складено запис акту про реєстрацію шлюбу №225 (а.с.5).

Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку

Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих медичними закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також практику Європейського суду з прав людини при захисті ключових інтересів дитини і її батьків, суд вважає за необхідне вимоги заявника про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 268, 273, 315-317, 293-294, 319, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луценко Сергій Михайлович, заінтересована особа: Василівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), дитини чоловічої статі, ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Саки, Автономної Республіки Крим, від батьків: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м. Василівка, Запорізької області, Україна, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Російської Федерації, уродженця м. Радомишль, Житомирська область, УРСР.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник

справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова