ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5564/21 Справа № 182/6800/17 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання-Голуб О.О.

сторони:

позивач- ОСОБА_1

відповідачі: Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет», Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет», Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Відділ освіти і науки Нікопольської міської ради,

треті особи Науково-методичний центр Нікопольської міської ради, Нікопольський міжшкільний центр трудового навчання та технічної творчості, Комунальний заклад «Нікопольська середня загальноосвітня школа I-III ступенів №16», Дніпропетровська обласна державна адміністрація,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року, якою відмовлено в роз`ясненні судового рішення, винесену суддею Рунчевої О.В. в м.Нікополі Дніпропетровської області, повний текст ухвали складено 15 березня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 182/6800/17 за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, треті особи Науково-методичний центр Нікопольської міської ради, Нікопольський міжшкільний центр трудового навчання та технічної творчості, Комунальний заклад «Нікопольська середня загальноосвітня школа I-III ступенів №16», Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання незаконними та скасування наказів, стягнення безпідставно утриманої та недоплаченої заробітної плати.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково: визнано незаконним та скасовано наказ директора Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» М. Байдацького за № 50 від 29 квітня 2002 року про встановлення ОСОБА_1 кваліфікаційної категорії «спеціаліст другої категорії» з 01 квітня 2002 року; визнано незаконним та скасовано наказ Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 22 вересня 2017 року №273 «Про внесення змін до наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 03 лютого 2017 року № 44-к»; стягнуто з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 суму незаконно утриманої заробітної плати у розмірі 842,86 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено, вирішено питання про стягнення на користь держави судового збору.

01.03.2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про роз`яснення рішення суду по вказаній цивільній справі.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що судом було відмовлено в частині позовних вимог про стягнення 9 351,52 грн. на її користь з посиланням на те, що повернення недоплаченої заробітної плати відноситься до компетенції роботодавця. Однак з тексту даного формулювання незрозуміло, чи відмовив у зазначеній вимозі суд за передчасністю, чи з мотивів безпідставності. Враховуючи, що строк примусового виконання вказаного рішення суду не закінчився, вважає, що вказане рішення підлягає роз`ясненню.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено в роз`яснення рішення суду по цивільній справі № 182/6800/17 за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, треті особи Науково-методичний центр Нікопольської міської ради, Нікопольський міжшкільний центр трудового навчання та технічної творчості, Комунальний заклад «Нікопольська середня загальноосвітня школа I-III ступенів №16», Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання незаконними та скасування наказів, стягнення безпідставно утриманої та недоплаченої заробітної плати.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали, винесеної з порушенням норм процесуального права, ставить питання про її скасування з направленням заяви про роз`яснення судового рішення до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

При цьому, позивач зазначає, що, звернувшись до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення вона чітко навела підстави такого звернення, пославшись на те, що судом першої інстанції відмовлено у грошових вимогах про стягнення 9351,52 грн. з посиланням на те, що повернення недоплаченої заробітної плати відноситься до компетенції роботодавця, однак з тексту даного формулювання видається двояким, чи суд відмовив у зазначеній вимозі за передчасністю, чи з мотивів безпідставності, тому роз`яснення судового рішення має істотне значення при вирішенні цивільної справи №182/625/21, оскільки зазначена сума коштів відповідачем не повернута позивачу, у зв`язку з чим позивач знову звернулася до суду з новим позовом. Вказує, що відповідач у відзиві на новий позов ставить питання про закриття провадження у справі з мотивів набуття законної сили рішення суду про відмову у позові у цій частині.

Позивач вважає, що оскільки в іншій цивільній справі сторона спору ставить під сумнів можливість його розгляду, розуміючи рішення суду, що підлягає роз`ясненню, на свій лад, існує об`єктивна необхідність його роз`яснення з метою усунення двоякості тлумачення його положень, чого не було зроблено судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, Відділ освіти і науки Нікопольської міської ради, просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

У відповіді на відзив Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, позивач ОСОБА_1 , повторюючи доводи викладені в її апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути її заяву про роз`яснення судового рішення до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви по суті.

У заяві ОСОБА_1 , яка надійшла на адресу суду апеляційної інстанції 01 липня 2021 року, остання просить розглянути справу, призначену на 27.07.2021 року на 11.30 год. за її відсутності, наполягає на задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у роз`ясненні судового рішення виходив з того, що судове рішення по цивільній справі №182/6800/17 є повним та чітким, таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає, в той же час заява ОСОБА_1 стосується роз`яснення мотивів, з яких виходив суд при винесенні вказаного рішення суду, що не може бути підставою для його роз`яснення.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення в цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз`яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру для примусового виконання.

В ухвалі Верховного суду від 01.08.2019 у справі №667/7960/14-ц зазначено, що тлумачення ст.271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі.

Тобто роз`яснення рішення суду це засіб виправлення формальних недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року по справі №823/867/16, від 21серпня 2018 року по справі №803/3805/15. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто, заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту, які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви, оскільки суд може роз`яснити своє рішення, якщо воно містить у собі незрозумілості, при цьому, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, тоді, як заява ОСОБА_1 стосується роз`яснення мотивів, з яких виходив суд при винесенні вказаного рішення суду, відмовляючи їй у вимозі про стягнення грошових коштів в сумі 9351,52 грн.,що не може бути підставою для роз`яснення судового рішення.

відмовлено у грошових вимогах про стягнення 9351,52 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: