Справа № 761/9747/21
Провадження № 2/761/7131/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Буцан Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне.03.12.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною на підставі звернення відповідача вчинено виконавчий напис № 5423 про стягнення з ОСОБА_1 та користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 731134 грн. 40 коп. Позивач вважає, що вчинений напис з порушенням вимог чинного законодавства України , з огляду на рішення, яке прийняв Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 1 листопада 2017 року касаційні скарги Кабміну та ПАТ «КБ «Приватбанк» залишив без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року без змін.За таких обставин, позивача просить суд визнати виконавчий напис №4 5423 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною від 03.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» коштів у сумі 731 134 грн. 40 коп. та ким, що не підлягає виконанню та припинити виконавче провадження № 63955060, відкрите приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Маляр Яном Анатолійовичем від 17 грудня 2020 р.

Провадження у даній справі відкрито 23.10.2021 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача просив розглядати справу за його відсутністю та задовольнити позов.

Представник відповідача подав заяву про визнання позову де зазначив наступне. Керуючись положеннями п. 1 ч. 2 ст. 49, ч. 1, 4 ст. 206 КПК України ТОВ «Вердикт Капітал» повністю визнає позов та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову.

Треті особи не скористались правом подати пояснення на позову. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, проте в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку отриманим доказам суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено,і не заперечується сторонами, що 03.12.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною на підставі звернення відповідача вчинено виконавчий напис № 5423 про стягнення з ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором, від 14.12.2006, укладеного з АКІБ «Укрсиббанк» на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника позичальника, грошових коштів у розмірі 731134 грн. 40 коп.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 .

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 3.4. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку передбачено вчинення нотаріальних дій, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

В свою чергу п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно ж до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 , для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови №1172 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та не чинною з дня її прийняття. Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.12.2020 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави вважати, що вчинення виконавчого напису відбулось з недотриманням умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 15.04.2020 по справі № 158/2157/17.

Обставини зазначені в позові, як підстави для визнання недійсним виконавчого напису, вчиненого 03.12.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною за № 5423, визнаються представником ТОВ «Вердикт Капітал в повному обсязі», а отже в розумінні положень ч. 1 ст. 82 ЦПУК України не підлягають доказуванню..

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог Вербицького в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З іншого боку, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в іншій частині - припинити виконавче провадження № 63955060 , з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі оскаржуваного виконавчого напису, 17.12.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляром Яном Анатолійовичем було відкрито виконавче провадження.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, як це визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Так, порядок здійснення виконавчих дій, перелік органів, що їх здійснюють передбачено спеціальним Законом, а тому суд не вправі перебирати на себе такі повноваження.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 142 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,223,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 15,16 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис № 5423, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною 03 грудня 2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт «Капітал» коштів в сумі 731 134 грн. 40 коп. таким, що не підлягає виконанню.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 425 грн. 65 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.06.2021 року

Суддя: