ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року

м. Харків

Справа № 646/7926/20

Провадження № 22-ц/818/4267/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 7 квітня 2021 року (суддя Проценко А.М.), -

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32992,37 грн., з яких 21939,68 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1609,83 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 9442,86 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 28.01.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».

Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановлення кредитного ліміту.

Відповідач порушив умови кредитного договору, зобов`язання за ним не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 28.10.2020 року становить 32992,37 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 7 квітня 2021 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.01.2011 у розмірі 4963 грн. 00 коп. (заборгованість за простроченим тілом кредиту) та судовий збір у розмірі 316 грн. 00 коп., а всього: 5279 грн.В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у цій частині у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначав, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, та, здійснюючи погашення заборгованості, ОСОБА_1 погодив умови договору. Разом з анкетою-заявою відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», в якій визначено розмір та порядок нарахування процентів, пені та штрафів. Відтак, суд не мав правових підстав для відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентів.

Правом на подання відзиву по справі відповідач не скористався.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4963 грн. У стягненні процентів суд відмовив.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з інформацією про рух коштів відповідачем витрачено з картки всього 5163 грн. та погашено 200 грн.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не в повній мірі відповідають матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, вона заповнена відповідачем ОСОБА_1 28.01.2011, він зазначив особистим підписом про те, що згоден з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті позивача складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором та на думку позивача, відповідач має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28.10.2020 борг відповідача становить 32992,37 грн., який складається з: 21939,68 грн. - заборгованість за тілом кредитом, 1609,83 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 9442,86 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно дост. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та ним укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами та розмір неустойки (пені та штрафу).

Відповідно до розрахунку наданого банком, відповідачем фактично використано кредитних коштів у розмірі 10 291, 50 грн, а внесено на погашення 289, 51 грн. (39,84+249,67). Таким чином заборгованість за тілом кредиту у відповідача складає 10 001,99 грн. (а.с.45).

На підставі викладеного, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4963 грн., важаючи, що відповідач отримав лише 5133,40 грн кредитних коштів, оскільки врахував суми, зазначені лише на звороті розрахунку заборгованості на а.с.45.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині стягнення процентів за простроченим кредитом та стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками суд виходив з того, що хоч в анкеті-заяві і відображено згоду на отримання картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», однак ні витяг з тарифу, ні паспорт споживчого кредиту не містять беззаперечного підтвердження, що відповідач дав згоду на застосування відсоткової ставки саме в розмірі 3,6%.

Підписана ОСОБА_1 довідка про умови кредитування з використанням карти «Універсальна 55 днів пільгового періоду» 28.01.2011 відображає базову відсоткову ставку в розмірі 2,5%. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, підтвердження про ознайомлення з яким ОСОБА_1 відсутні, містить інформацію про розмір відсотків за період з 01.09.2014 2,9%, а з 01.04.2015 3,6 %, що свідчить про підвищення банком відсоткової ставки в односторонньому порядку.

Відповідно до 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Підписана ОСОБА_1 довідка про умови кредитування з використанням карти «Універсальна» 28.01.2011 відображає базову відсоткову ставку в розмірі 2,5%.

Згідно паспорту на звороті а.с.11 зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.06.2018 .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентах по 3,6%.

Доводи апеляційної скарги, щодо наявності підстав для задоволенння позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України є не обґрунтованими враховуючи наступне.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу (постанова Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 554/7411/16-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у пунктах 44 та 45, зроблено висновок, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання неналежно від підстав його виникнення.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу проценти входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, від31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як зазначено вище, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, термін якого визначений терміном дії кредитної картки до останнього дня квітня 2022 року.

Матеріали справи не містять жодних доказів використання банком свого права вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту до подання даного позову. Отже, подання позову 29.12.2020 (а.с. 2) розцінюється судом як зміна умов основного зобов`язання щодо строку дії договору і з цієї дати у позивача виникло право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦПК України.

Згідно з розрахунком позивача (а.с.6) проценти за користування кредитом, згідно із ст. 625 ЦК України нараховані за період з 01.19.2019 по 29.02.2020, тобто ще до виникнення у позивача права на отримання відповідних сум, тому колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог банку в цій частині (строк дії картки до квітня 2022 року).

Таким чином, врахувавши наведені норми чинного законодавства, правові позиції Великої Палати Верховного Суду, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, районним судом правильно відмовлено у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за кредитом та штрафами (процентна складова та фіксована частина).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Матерали справи свідчать, що позивачем було сплачено судовий збір за подачу позову 2102 грн, за апеляційну скаргу 3153 грн. Позов пред"явлено на суму 32992,37 грн, а задоволено на суму 10001,99 грн, що складає 30,32%.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги, у розмірі 1593,32 грн. (2102+3153х30,32%).

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 7 квітня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та судового збору - змінити. Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.04.2005) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( м.Київ , вул.Грушевського, 1Д, , МФО №305299) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10001 (десять тисяч одну) грн 99 коп. та судовий збір в сумі 1593 (одна тисяча п"ятсот дев"яносто три) грн 32 коп. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова