Справа № 289/770/21
Номер провадження 2/289/475/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сіренко Н.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 11890,08 грн. за кредитним договором б/н від 07.05.2013 посилаючись на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала Заяву №б/н від 07.05.2013, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач отримав кредитну картку, у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 4000,00 грн. Мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором, які викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, що діяли на момент підписання Заяви, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 07.05.2013 у розмірі 11890,08 станом на 12.04.2021, яка складається з: 10104,75 грн. заборгованість за кредитом; 1785,33 грн. заборгованість за відсотками, разом із судовими витратами в сумі 2270,00 грн.

У прохальній частині позовної заяви позивач вказав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.60,61).

Ухвалою від 24.05.2021 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу без повідомлення сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.67-68). Копію ували направлено сторонам, а відповідачу разом із копією позовної заяви та додатками на 30 арк. (а.с.69,70), однак 10.06.2021 конверт з направленою відповідачу кореспонденцією повернувся до суду не вручений адресату із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.71).

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд вказаної справи 11.06.2021 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення відповідачу ОСОБА_1 про наявність в провадженні суду вказаної цивільної справи та призначення її розгляду на 26.07.2021 (а.с.72).

У визначений судом строк відповідач відзив до суду не направила, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за №22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.47-51).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2013 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом сторін у заяві (а.с.14).

До кредитного договору банк додав розрахунки заборгованості (а.с.6-11), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.12), довідку про термін дії виданих ОСОБА_1 кредитних карток (а.с.13), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.15), роздруківку Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.16-43), виписку за договором №б/н станом на 14.04.2021 (а.с.52-56).

Розрахунки заборгованості складаються з трьох частин. Так, за період з 07.05.2013 по 31.05.2015 вбачається заборгованість ОСОБА_1 за договором №б/н від 07.05.2013 в розмірі 3773,10 грн. (а.с.6-7).

Із розрахунку заборгованості станом на 30.09.2020 вбачається, що станом на початок розрахункового періоду на 01.06.2015 заборгованість за наданим кредитом становить 3773,10 грн., в період з 01.06.2015 по 30.09.2020 витрати кредитних коштів клієнтом не здійснювалися, при цьому в зазначений період останнім вносилися кошти на погашення за наданим кредитом в розмірі 22040,25 грн. При цьому позивачем розрахована заборгованість: за поточним тілом кредиту 9120,55 грн., за простроченим тілом кредиту 984,20 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 357,60 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 281,12 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом вказана 10743,47 грн. (а.с.8-10).

Згідно третього розрахунку за договором б/н від 07.05.2013 в період з 01.10.2020 по 12.04.2021 витрати клієнтом кредитних коштів складають 0,00 грн., внесена клієнтом сума коштів на погашення заборгованості складає 281,12 грн., при цьому, станом на 12.04.2021 заборгованість складається: за простроченим тілом кредиту 10104,75 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 1785,33 грн., а разом - 11890,08 грн. (а.с.11).

Із виписки за договором №б/н від 14.04.2021 вбачається, що клієнтом з 07.05.2013 по 01.02.2015 знімалися кошти з кредитної картки та здійснювалися інші операції, а в подальшому кредитні кошти клієнтом не витрачалися, проводилося поповнення готівкою карти клієнтом та автоматичне погашення простроченої заборгованості з іншої карти, при цьому банком списувалися відсотки за використання кредитного ліміту, стягувалася пеня за прострочку за кредитом та нараховувалися штрафи за прострочення за кредитом (а.с.52-56).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.05.2013, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти.

Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи з обслуговування кредитних карт, на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 07.05.2013 з відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника.

У підписаній сторонами заяві від 07.05.2013 відсутні умови договору про відсотки за користування кредитом та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім того, позивач просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, при цьому в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не зазначає в позовній заяві та не надає відповідних доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого виникла така заборгованість в розмірі 10104,75 грн., та яким чином ці кошти були отримані відповідачем, оскільки із розрахунків заборгованості за спірним кредитним договором та виписки за цим же договором вбачається, що сума витрачених клієнтом коштів в період з 07.05.2013 по 12.04.2021 складає 3773,10 грн., а сума внесених клієнтом коштів на погашення кредиту складає 22321,87 грн., що в рази перевищує суму фактично витрачених коштів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми заборгованості, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н. С. Сіренко