Провадження № 2/752/1274/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 травня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

02.07.2018 року АТ «Кредит Європа Банк» звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості до ОСОБА_1

05.08.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

22.11.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення.

28.08.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про скасування заочного рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 03.08.2011 року між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 00012-ML-48. На виконання умов договору кредитор надав ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру споживчий кредит у розмірі 1 600 000, 00 грн. строком користування 120 місяців зі сплатою 16, 9 % відсотків річних, а позичальник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути позивачу одержану суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Однак, ОСОБА_1 не виконував свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого на задоволення позовних вимог ПАТ «Кредит Європа Банк» уже постановлювалося судове рішення про стягнення з відповідача боргу в розмірі 3 664 552, 50 грн., котрий було визначено станом на 28.08.2015 року. В рахунок погашення заборгованості відповідача було звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 у спосіб визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно, яке було зареєстровано 29.11.2017 року. Однак, за період з моменту подачі позову, до моменту ухвалення рішення суду (31.08.2015 року по 03.03.2017 року) відповідач не сплачував відсотки за користування кредитом, індекс інфляції та 3% річних. Відповідно за період з 01.09.2015 року по 28.02.2017 року проведено розрахунок процентів, інфляції та 3% річних від суми несплаченого тіла кредиту - 1 538 916,07 грн. та встановленої кредитним договором процентної ставки 16, 9 річних. За проведеним розрахунком несплачена заборгованість за процентами складає 390 115, 08 грн., індекс інфляції 306 244, 28 грн., 3% річних 69 251, 22 грн., загальна сума боргу становить 765 610, 58 грн. З підстав неналежного виконання позичальником умов кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, просить у зв`язку з недоцільністю оплати одразу великої суми судового збору стягнути з відповідача частину заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 200 000, 00 грн., а також судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 3 000, 00 грн. по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 03.08.2011 року між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 00012-ML-48.

На виконання умов договору кредитор надав ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру споживчий кредит у розмірі 1 600 000, 00 грн. строком користування 120 місяців зі сплатою 16, 9 % відсотків річних, а позичальник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути позивачу одержану суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.

ОСОБА_1 не виконував свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого на задоволення позовних вимог ПАТ «Кредит Європа Банк» уже постановлювалося судове рішення про стягнення з відповідача боргу в розмірі 3 664 552, 50 грн., котрий було визначено станом на 28.08.2015 року.

В рахунок погашення заборгованості відповідача було звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 у спосіб визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно, яке було зареєстровано 29.11.2017 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що за період з моменту подачі позову, до моменту ухвалення рішення суду (31.08.2015 року по 03.03.2017 року) відповідач не сплачував відсотки за користування кредитом, індекс інфляції та 3% річних. Відповідно за період з 01.09.2015 року по 28.02.2017 року проведено розрахунок процентів, інфляції та 3% річних від суми несплаченого тіла кредиту - 1 538 916,07 грн. та встановленої кредитним договором процентної ставки 16, 9 річних. За проведеним розрахунком несплачена заборгованість за процентами складає 390 115, 08 грн., індекс інфляції 306 244, 28 грн., 3% річних 69 251, 22 грн., загальна сума боргу становить 765 610, 58 грн. З підстав неналежного виконання позичальником умов кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, просили у зв`язку з недоцільністю оплати одразу великої суми судового збору стягнути з відповідача частину заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 200 000, 00 грн., а також судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 3 000, 00 грн. по сплаті судового збору.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку зверненням стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги АТ «Кредит Європа Банк».

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разіпорушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується.Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

Так, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на квартиру, заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

З огляду на викладене вище, АТ «Кредит Європа Банк» скористалося своїм правом щодо звернення до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості відповідно до правил ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тим самим змінивши порядок, умови і строк дії кредитного договору, а тому строк виконання договору в повному обсязі настав. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2017 року засвідчило зазначені вище зміни. В той же час, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося, а відтак позовні вимоги АТ «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не підлягають задоволенню судом.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк