Справа № 367/7228/20
Провадження №2/367/2925/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

09 липня 2021 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Карабаза Н.Ф., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міського центру здоров`я про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді, визнання неправомірності наказу, стягнення заборгованості із заробітної плати, сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, компенсації витрат на оплату телекомунікаційних послуг, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди, зобов`язання надання щорічної основної та додаткових відпусток,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київського міського центру здоров`я про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді, визнання неправомірності наказу, стягнення заборгованості із заробітної плати, сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, компенсації витрат на оплату телекомунікаційних послуг, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди, зобов`язання надання щорічної основної та додаткових відпусток,

21.01.2021 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 до Київського міського центру здоров`я, а саме про стягнення коштів про стягнення компенсації за не отриману допомогу по безробіттю, компенсації за недоплачених відпускних, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Позовна заява із заявою про збільшення позовних вимог не відповідає вимогам ст. ст 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З позову вбачається, що позивач ставить чотири вимоги: коштів про стягнення компенсації за не отриману допомогу по безробіттю, компенсації за недоплачених відпускних, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди.

Так, п.1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що 30 січня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 910/4518/16) вказала, що за змістом норм статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Крім того, згідно з приписами Статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

При цьому, статтею 2 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що - "Основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713.

Таким чином, позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору за вимогу про компенсацію за недоплачених відпускних.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Таким чином, за позовні вимоги про стягнення коштів про стягнення компенсації за не отриману допомогу по безробіттю, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Згідно підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем справляється судовий збір, ставка якого складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн. 00 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 грн.).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивачем не визначено ціни позову, а тому неможливо визначити судовий збір за вимоги майнового характеру.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міського центру здоров`я про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді, визнання неправомірності наказу, стягнення заборгованості із заробітної плати, сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, компенсації витрат на оплату телекомунікаційних послуг, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання надання щорічної основної та додаткових відпусток, про стягнення коштів про стягнення компенсації за не отриману допомогу по безробіттю, компенсації за недоплачених відпускних, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі судді - 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ст. 185 ч. 3 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Н.Ф. Карабаза