Справа № 504/667/19
Провадження № 2/504/427/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря- Мельникової В.М., -

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду № 10, позовну заяву ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 до Фонтанської ОТГ Одеського району Одеської області (правонаступник -Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, яким просять суд:

-визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , право власності по одній другій частині на житловий будинок, з господарчими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.02.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання.

Позивачі подали письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Голова Фонтанської ОТГ подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову заперечень не висловив.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.02.2019 року було задоволено клопотання позивачів про витребування з Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області належним чином завірену копію спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи положення ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення суду в підготовчому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, уважно вивчивши доводи позову, суд дійшов до наступного:

За життя ОСОБА_3 на праві власності належало наступне нерухоме майно:

-земельна ділянка :02:001:1024, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

-житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , 1988 року побудови.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті відкрилася спадщина.

До Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , - доньки померлої ОСОБА_3 .

Заявникам нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, по одній другій.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 житловий будинок.

Вказана обставина унеможливлює розподіл спадщини у нотаріальному порядку.

В теперішній час спадкоємці вирішили питання розподілу спадщини у порядку передбаченому ст. 1274 ЦК України.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексуУкраїни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Вказані норми матеріального права встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд.

Власник, визначаючи юридичну долю збудовних будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір присадибної ділянки (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на отримання якої у селах із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, складає не більше 0,25 га (пункт «г» частини першої статті 121 ЗК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши цільове призначення спірної земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на праві власності, належність спадкодавецю житлового будинку, суд дійшов до висновку про задоволення позову та визнання права власності на домоволодіння за позивачами в порядку спадкування за законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 43, 49, 200, 259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , право власності по одній другій частині на житловий будинок, з господарчими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко