Справа № 643/3895/21
Провадження № 2/643/3146/21
УХВАЛА

27.07.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

заяву представника відповідача ОСОБА_1 -

Довженка Валерія Івановича

про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/3895/21

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з вересня 2019 року по час звернення до суду з позовною заявою в сумі 63 953, 76 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 (суддя Новіченко Н.В.) відкрито провадження у справі № 643/3895/21, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 26.05.2021 року.

26.05.2021 року судове засідання відкладено на 23.06.2021 року з огляду на неявку представників сторін у судове засідання.

23.06.2021 року судове засідання було відкладено на 27.07.2021 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання та подання представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи.

25.07.2021 року представником відповідача - адвокатом Довженко В.І. через систему «Електронний суд» була подана заява про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/3895/21.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З урахуванням того, що судове засіданні у справі № 643/3895/21 було призначено на 27.07.2021 року, тоді як заява про відвід судді Новіченко Н.В. була подана представником відповідача за допомогою системи «Електронний суд» 25.07.2021 року та зареєстрована судом 26.07.2021 року, тобто пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу № 643/3895/21.

Положеннями частини 7 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (частини 8, 9 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України).

Розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Довженка Валерія Івановича про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/3895/21, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статей 36-41 Цивільного процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано у статті 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Звертаючись до Московського районного суду м. Харкова із заявою про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/3895/21, представник відповідача посилається на положення пункту 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України - наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, зазначаючи, що відмовивши ухвалою від 24.06.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції суддею Новіченко Н.В. навмисно, з метою обмеження відповідачу доступу до правосуддя, на користь позивачки було перекручено зміст клопотання таким чином, що фактично змінено його смислове навантаження. Також, представник відповідача зазначив, що невиконання вимог ч. 7 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України не має за собою наслідків у вигляді відмови у задоволенні клопотання з цих підстав. Отже, суддя Новіченко Н.В. свавільно, всупереч діючого законодавства на користь позивачки обмежила відповідачу доступ до правосуддя, обмеживши право на особисту участь у судовому засіданні, чим грубо порушила змагальність судового розгляду та скоїла дисциплінарне правопорушення.

За змістом частини третьої статті 39 Цивільного процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

У частині четвертій статті 39 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно довести наявність упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Разом з тим, подана представником відповідача ОСОБА_1 - Довженко Валерієм Івановичем заява про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/3895/21 не містить жодних обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді Новіченко Н.В., та можуть бути підставою для її відводу від розгляду справи відповідно до статей 36, 37 Цивільного процесуального кодексу України.

Наведені у заяві доводи щодо сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Новіченко Н.В., мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення дій, які б свідчили про її упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді, не наведено.

Крім того, з доводів представника відповідача у цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді.

Доводи представника відповідача про наявність підстав для відводу судді Новіченко Н.В. фактично зводяться до його незгоди з ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 про відмову у задоволенні поданого ним клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У контексті поданої заяви суд звертає увагу представника відповідача на приписи частини четвертої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

До того ж, суд зазначає, що жодного обмеження прав відповідача та/чи його представника на участь у судовому засіданні допущено не було, оскільки справа № 643/3895/21 не була розглянута по суті, а навпаки, її розгляд було відкладено за клопотанням представника відповідача, що жодним чином не позбавило відповідача чи його представника повторно звернутися до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку, визначеному ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, викладені у заяві представника відповідача ОСОБА_1 - Довженка Валерія Івановича доводи про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/3895/21 мають суб`єктивний для відповідача характер, є незгодою з процесуальними рішеннями судді та не свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Новіченко Н.В. при розгляді справи № 643/3895/21.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - Довженка Валерія Івановича про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/3895/21.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - Довженка Валерія Івановича про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/3895/21.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Н.В. Новіченко