Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 695/1590/21

номер провадження 2/695/969/21

27 липня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.

за участю секретаря судового засідання - Біленко Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач фактично не проживає за адресою своєї реєстрації з квітня 2016 року. Звернутися до нього з проханням добровільно знятися з реєстрації не має можливості, оскільки місце його фактичного проживання позивачу невідоме, засоби зв`язку з ним відсутні. Той факт, що в будинку досі зареєстрований відповідач заважає позивачу повноцінно користуватись будинком, а саме це впливає на оформлення соціальної допомоги з боку держави.

Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_2 .

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Просив приєднати до матеріалів справи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.07.2021.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подав.

Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування будинку від 07.08.2004, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 27.07.2021, ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Голови квартального комітету № 17 Паєвської Н.О. від 13.05.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_2 . Також за даною адресою зареєстрований, але фактично не проживає його син ОСОБА_2 , 1983 року народження.

Як вбачається з акту опитування сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 06.05.2021, засвідченим головою квартального комітету № 17 Паєвською Н.О., ОСОБА_2 з 2016 року не проживає в будинку АДРЕСА_2 .

Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.

В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована правова позиція про те, що за змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв`язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач в будинку АДРЕСА_2 не проживає більше одного року, суд приходить до висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з подальшим зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.

Керуючись ст. 15, 16, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 71,72,150,156 ЖК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 (проживає по АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований по АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податківв матеріалах справи відсутній) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямзадовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме:будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме: відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: К.М. Ушакова