Справа № 487/4218/20
Провадження № 2/487/431/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменка В.В., за участі секретаря судових засідань Рафальської Т.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, в якій просив визначити його участь у вихованні та спілкуванні з сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком:

- кожний вівторок та четвер з 13.00 - 20.30 години, з урахуванням відвідування шкільного закладу та його можливістю забирати його з шкільного закладу;

- один вихідний день щотижня - субота з 10.00 до 20.30 години;

- кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12.00 до 16.00 години;

- кожні шкільні канікули в літній та зимній період не менше 7 діб (не менше чотирьох тижнів на рік) для оздоровлення дитини без присутності матері, на території України або за наявності нотаріально посвідченого дозволу - за кордоном (місце відпочинку визначається домовленістю між заявником та матір`ю дитини);

- зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачка чинить перешкоди у їх спілкуванні з дитиною та не надає можливості приймати участь у вихованні дитини. А саме, забороняє бачитись з дитною, та налаштовує сина протинього, не надає йому можливості вільно спілкуватися з дитиною, відвідувати її та забирати до себе. Більш того, відповідачка з сином переїхала до орендованої квартири, навіть не повідомивши позивача про зміну місця проживання. Його звернення до служби у справах дітей з метою встановлення порядку спілкування з донькою, відповідачкою були проігноровані. Дані обставини і послужили підставою для його звернення до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження с призначення спрва до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року закрито піготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили призначити побачення батька з дитиною два рази на тиждень в присутності матері.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явились, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, надали висновок органу опіки та піклування виконкому ММР від 07.12.2020р., під час надання якого враховано наявність конфліктної ситуації між батьками, вік дитини, те, що вона тривалий час не бачила батька, тому повинна звикнути, не відчувати тривогу через відсутність матері під час спілкування з батьком.

Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 18 Конвенції визначений принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтресами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Судом встановлено, що сторони є батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 14.09.2010 року, серія НОМЕР_1 .

Сторони з 09.04.2010 року по 30.11.2015 рік, а також з 12.02.2016 року по 29.08.2018 рік перебували у шлюбі. 29.08.2018 року шлюб між подружжям було розірвано та в 2019 році стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на утримання своєї дитини відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва №487/560/19. Сторони перестали жити окремо, син ОСОБА_5 залишився проживати разом з матір`ю ОСОБА_3 ..

Судом встановлено, що відповідно до листа Головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південне Міжрегіональне Управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Черьомуха Д.М не сплачує на утримання свого малолітнього сина аліменти, має заборгованість по сплаті.

На даний час між сторонами виник спір стосовно визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 .

Відвовідно до Рішення №251 від 11.03.2020 року виконкому Миколаївської міської ради встановлено дні та години спілкування позивача зі своїм сином ОСОБА_5 . Незважаючи на це ОСОБА_3 ігнорує вимоги рішення та продовжує чинити перешкоди в спілкуванні батька з сином.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради №7087/02.02.01-22/25/14/20 від 07.12.2020 року про усунення перешкоди у вихованні дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне усунути перешкоди батькові у спілкуванні з дитиною та встановти йому наступні дні спілкування з дитиною: щовівторка та щочетверга з 14.00 до 20.00 годин, щосуботи з 10.00 годин до 20.00 годин, святкові, канікулярні дні за домовленістю між батьками та бажанням дитини. За положеннями ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, слід зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити позивачу дні побачень з дитиною - щовівторка та щочетверга з 14.00 до 20.00 години, щосуботи з 10.00 до 20.00 години; святкові, канікулярні дні за домовленістю між батьками та бажанням дитини.

Приймаючи таке рішення, суд враховуює вищенаведені норми закону, виходячи з інтересів дитини, яка має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, прав та обов`язків батька, який проживає окремо, щодо дитини.

Враховуючи вік дитини, те, що дитина протягом певного часу не бачила батька, та їй потрібно звикнути до нього, щоб не відчувати тривогу через відсутність матері під час спілкування з батьком, а також інтереси матері, яка теж має право проводити вихідні дні, день народження дитини і інші свята поруч зі своєю дитиною, суд вважає доцільним визначити саме такий порядок усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, що наведений вище.

Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини, шляхом щотижневих побачень з дитиною, із забезпеченням можливості привітати дитину з днем народження та іншими святами, за домовленістю між батьками та з урахуванням бажання дитини, відповідає інтересам неповнолітнього ОСОБА_5 , дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком та не порушить звичайних для дитини умов життя та розпорядку, який склався, оскільки між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 157, 159, СК України та ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення днів зустрічей батька з дитиною:

- щовівторка та щочетверга з 14.00 до 20.00 години, щосуботи з 10.00 до 20.00 години;

- святкові, канікулярні дні за домовленістю між батьками та бажанням дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.02.2021 року.

Суддя В.В.Кузьменко