Справа № 204/5236/21
Провадження № 2/204/1844/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2021 року м. Дніпро
Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі матеріали позовної заяви керівника Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Щербини Сергія Олександровича, в інтересах держави, в особі: Дніпропетровської обласної ради, в особі Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -
15 липня 2021 року керівник Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Щербина С.О., в інтересах держави, в особі: Дніпропетровської обласної ради, в особі Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 , із вимогами про відшкодування матеріальних збитків, завданих в наслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вивчивши позовну заяву, доходжу висновку про її повернення з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли, зокрема заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Приписами ч. 4 ст. 58 ЦПК України встановлено, що держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, органи місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.
Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.
У судовому процесі, зокрема в цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц та від 27 лютого 2019 у справі № 761/3884/18.
Приписами п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
З огляду на викладене, можна дійти висновку про те, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Отже, перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу.
Як вбачається з позовної заяви, керівник Центральної окружної прокуратури м. Дніпра звертається до суду в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради, в особі Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, тобто в даному випадку є орган, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно.
Натомість, право на представництво, прокурором в даній справі може бути набуте виключно у тому випадку, коли відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснить захисту або здійснить його неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка, проте, є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом у цій справі, повинен був обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу або здійснення ним такого захисту неналежним чином. При цьому, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви, повідомлення компетентному органу Дніпропетровській обласній раді та Комунальному підприємству «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР прокуратурою було надіслано 14 липня 2021 року, тобто за день до звернення до суду із вказаним позовом. Крім того, зі змісту вказаних повідомлень вбачається, що прокуратурою фактично повідомлено вказані органи про представництво інтересів держави в особі цих органів у суді у вказаній справі, тобто позбавляючи компетентні органи протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно звернутися до суду з позовом в інтересах держави.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 зазначила, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 915/1022/18.
З огляду на викладене, надаючи правову оцінку наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі компетентного органу на здійснення такого захисту в спірних правовідносинах, зазначених прокурором при зверненні з позовом до суду, суд доходить висновку щодо їх необґрунтованості з огляду на наступне. Так, в матеріалах справи відсутні докази звернення прокуратури до відповідача з вимогою відшкодування завданої шкоди у добровільному порядку. 14 липня 2021 року керівник Центральної окружної прокуратури м. Дніпра звернувся до Дніпропетровської обласної ради та Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР з повідомленням про представництво інтересів держави в особі цих органів у суді у вказаній справі, а 15 липня 2021 року прокурором вже було подано даний позов, водночас інших листів про усунення вищевказаних порушень на адресу вказаних органів не направлялось.
Таким чином, при зверненні прокурора до суду у цій справі останнім не дотримано порядку, встановленого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки, повідомивши компетентні органи Дніпропетровську обласну раду та Комунальне підприємство «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР, про виявлені прокуратурою порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, прокурор не надав можливості їм самостійно відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, а фактично повідомив про представництво інтересів держави в особі цих органів у суді, а відтак і не довів бездіяльності компетентного органу, яка обумовлює право прокурора на звернення до суду з цим позовом для представництва інтересів держави в суді.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в цій справі, а тому, в розумінні п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, вказана позовна заява подана до суду особою, яка не має не має процесуальної дієздатності, тобто не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, через що вона підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 352-353 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву керівника Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Щербини Сергія Олександровича, в інтересах держави, в особі: Дніпропетровської обласної ради, в особі Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду з даною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками процесу, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна