Справа № 750/6308/21
Провадження № 2/750/1655/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Лось А.Ю.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування,

встановив:

10.06.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування та просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на автомобіль ГАЗ 31029, 1995 року виготовлення, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_4 від 02.11.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 .

27.06.2021 року представник відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем за законом майна свого батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 27.10.2020 року, виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно, в тому числі - на автомобіль ГАЗ 31029, 1995 року виготовлення, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_4 від 02.11.1996 року. Про наявність останнього Позивач дізнався на підставі відповіді на запит, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Чернігівській області №31/25/6-П-21а/з від 06.05.2021 року згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Позивач у грудні 2020 року звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Куранкової О.М., із заявою про прийняття спадщини.

07.12.2020 року приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №40/2020. При цьому згідно довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Куранкової О.М. №83/01-16 від 04.06.2021 року, видача свідоцтва про право на спадщину на автомобіль є неможливою, оскільки у позивача відсутні будь-які документи, що підтверджують право власності спадкодавця на дане спадкове майно. При цьому сам автомобіль фактично перебуває у родичів померлого батька позивача, використовується ними, а позивач не має до нього доступу.

Відповідно до частини 1 статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Пунктом 4.12. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) визначається, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

У позовній заяві зазначається, що у зв`язку із відсутністю у Позивача будь-яких документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначений автомобіль, видача свідоцтва про право на спадщину на автомобіль нотаріусом є неможливою.

Відповідно до положень пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов`язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження Національному агентству з питань запобігання корупції на його письмовий запит, здійснений з метою виконання повноважень, визначених Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ще одним спадкоємцем після смерті останнього є ОСОБА_3 , проте вона не була залучена стороною по справі.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом норм процессуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частни вілдповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативиі без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідача та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

За змістом статей 51 та 175 ЦПК України на позивача покладений обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, зокрема відповідачів, які залучені до участі у справі позивачем.

Суд з власної ініціативи позбавлений права залучати до участі у справі належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже не підлягають відшкодуванню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута