Провадження № 2-о/638/16/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Штих Т.В.,

за участю секретаря - Овчаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області в особі Шевченківського районного відділу у м. Харкові ДМС України у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Лютівка Золочівського району Харківської області. По досягненню 16 років був документований паспортом громадянина СРСР, який у подальшому замінив. У подальшому позивач стверджує, що він працював у місті Харків та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Після звернення до органів міграції з метою отримання паспорта громадянина України, позивачеві було рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту мешкання на території України станом на 24 серпня 1991 року, так як наданих документів для отримання паспорту громадянина України не було достатньо.

У суовому засіданні представник завника наполягала на задовленні позовних вимог.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився.

Ухвалою від 16 вересня 2020 року відкрите провадження у справі ( суддя Омельченко К.О.)

25 листопада 2020 року надано відзив на заяву, де заінтересована особа при розгляді справи посилалась на розсуд суду.

Відповідно до розпорядження від 19 березня 2021 року № 02-06/619 вказана справа передана на розгляд судді Штих Т.В.

Суд, вивчивши матеріали заяви, вислухавши думку представника заявника, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Лютівка Золочівського району Харківської області. По досягненню 16 років був документований паспортом громадянина СРСР, який у подальшому замінив на паспорт зразку 1974 року.

У подальшому позивач стверджує, що він працював у місті Харків та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Проте на а.с. 15-22 міститься копія трудової книжки « ОСОБА_2 », яка містить не всі аршку, а саме наявні 3,57,9,19, 21 аркуші трудової книжки, що не може свідчити про повноту інформації про роботу заявника.

Також суду надано копію свідоцтва про народження від 27 липня 1987 року « ОСОБА_3 ». Проте вказаний доказ не може беззаперечно доводити проживання заявника на території України до 24 серпня 1991 року.

Після звернення до органів міграції з метою отримання паспорта громадянина України, позивачеві було рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту мешкання на території України станом на 24 серпня 1991 року, так як наданих документів для отримання паспорту громадянина України не було достатньо.

Було встановлено, що заявник звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з метою набуття громадянства України та оформлення паспорта громадянина України однак йому було відмовлено, оскільки згідно наданих документів встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами).

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Проте заявник не довів свого постійного місця проживання на території України. Офіційної реєстрації місця мешкання станом на 1991 рік на території України суду не доведено. Довідка про місце мешкання від 24 травня 2013 року № 1158 не дає підстав стверджувати про постійність мешкання на території України до 1992 року. Більш того суду не надано доказів саме реєстрації заявника на території України в період з 1987 по 1992 роки ( момент народження дитини). А копія свідоцтва про народження дитини лише констатує наявність у заявника дитини.

Стосовно даних про наявність дитини громадянина України, суд зазначає, що є відповідні процедури щодо отримання громадянства за наявності таких підстав, через органи міграційної служби України, без звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10,12-13, 81, 89, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області в особі Шевченківського районного відділу у м. Харкові ДМС України у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без задоволення.

Судовий збір вважати сплаченим заявником.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст документу виготовлено 28 липня 2021 року.

Суддя: Штих Т.В.