Ухвала

27 липня 2021 року

м. Київ

справа № 753/21268/20

провадження № 61-11266 ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Анни Ахматової 22»на ухвалу Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П., від 12 квітня2021 року про зупинення провадження у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Анни Ахматової 22» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року.

У квітні 2021 рокуОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявоюпро зупинення апеляційного провадження у справі посилаючись на те, що в Господарському суді міста Києва розглядається справа № 910/17657/20 за його позовом щодо визнання недійсними окремих положень Статуту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року провадження у цій справі зупинено до закінчення розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/17657/20.

07 липня 2021 року до Верховного Суду об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Анни Ахматової 22» (далі - ОСББ) подало касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року. Заявникпорушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки після отримання на електронну пошту 13 квітня 2021 року оскаржуваної ухвали було виявлено безліч описок, у зв`язку з чим адвокатом було здійснено запит до апеляційного суду щодо їх усунення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Заявник просив скасувати оскаржуване судове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києваперебуває справа № 910/17657/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ про визнання недійсними окремих положень Статуту.

Отже, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, в якій предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 на користь позивача, до вирішення справи № 910/17657/20, в якій судом встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення, та які мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи наведене, апеляційний суд обґрунтовано зупинив провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм цивільного процесуального законодавства України та правильність висновків апеляційного суду не спростовують.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, врахувавши вимоги наведених норм закону, перевіривши доводи заявника, на які він посилався, дійшов правильного висновку про зупинення апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення,то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Анни Ахматової 22» строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Анни Ахматової 22» на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року про зупинення провадження у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Анни Ахматової 22» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара