Дата документу 17.03.2021
Справа № 937/2119/21
Провадження №2/937/1968/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Колодіна Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мамедов Андрій Вагіфович, до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання незаконним рішення Семенівської сільської ради Запорізької області №26-10/20 від 03.09.2020,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мамедов А.В. звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, в якій просить визнати незаконним підпункт 2.2 пункту 2 рішення Семенівської сільської ради (восьмого скликання) Мелітопольського району Запорізької області, прийняте на 10 сесії №36-10/20 від 30.09.2020 «Про внесення змін до рішення Семенівської сільської ради від 25.06.2020 №39-06/20; від 30.07.2020 №25-07/20; від 27.08.2020 №22-08/20».

Позов обґрунтований тим, що 25.01.2020 громадянин ОСОБА_1 звернувся до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області з клопотанням, зареєстрованим за № Ш-026-з, про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Запорізької області, Мелітопольського району, Новомиколаївського старостинського округу в адміністративно-територіальних межах Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області згідно з наявною публічною офіційною інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. 30 липня 2020 року Семенівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області прийняла рішення №25-07/20, яким вирішила надати громадянам дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих на території Запорізької області, Мелітопольського району, с. Новомиколаївка, для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею у власність, згідно з додатком №1. Згідно п. 36 Списку громадян, яким надаються дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в межах Новомиколаївського старостинського округу для ведення особистого селянського господарства (Додаток 1 до рішення №25-07/20 від 30.07.2020), ОСОБА_1 включений в даний список громадян, щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0027 га, яка розташована: Запорізька область, Мелітопольський район, Новомиколаївський старостинський округ, КОАТУУ АДРЕСА_1 . 22.08.2020 позивачем було укладено Договір №71-ГР з Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» на виконання топографічних геодезичних та картографічних робіт. Згідно акту виконаних робіт до Договору №71-ГР від 22.08.2020, який підписаний уповноваженими сторонами, вказані роботи виконані в повному обсязі. Згідно рахунку №71-ГР від 22.08.2020, виставленого ОСОБА_1 Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру», позивачем було оплачено виконані топографо-геодезичні та картографічні роботи в сумі 1500, 00 грн. з ПДВ, що підтверджується банківською квитанцією №0.0..1 від 30.12.2020. Тобто, ОСОБА_1 були повністю виконані всі умови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність та після його отримання зроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, що підтверджує сам факт виконання рішення №25-07/20 від 30.07.2020. Так, підчас прийняття рішення №25-07/20 від 30.07.2020, про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, Семенівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області не знайшла жодних підстав, вичерпаний перелік яких передбачено частиною сьомою статті 118 ЗК України, для відмови позивачу у наданні такого дозволу. Однак, з невідомих ОСОБА_1 причин, Семенівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області безпідставно та неправомірно 30.09.2020 на 10 сесії прийняла рішення №36-10/20, яким як зазначалось, виключила ОСОБА_1 з Додатку 1 до рішення №25-07/20 від 30.07.2020. Вказане рішення Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №36-10/20 від 30.09.2020 позивач вважає протиправним та незаконним, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження судом встановлено наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

За правилами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Позивачем пред`явлено даний позов в порядку ЦПК України, тому суд вирішує питання про можливість відкриття провадження у справі за нормами ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під цивільною юрисдикцією розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з пункту 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» з метою реалізації конституційних прав кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, захисту виборчих прав, права на доступ до публічної служби тощо в Україні в системі судів загальної юрисдикції утворено адміністративні суди.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Положеннями ст.118 Земельного кодексу України встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, у постановах від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16), 19 червня 2018 року (справа № 922/864/17) Велика Палата Верховного суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі у наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність в неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

До розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 361/2562/16-а.

Крім того, у постанові від 12 червня 2019 року у справі №749/942/18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Якщо ж особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Тобто, правовідносини викладені вище є аналогічними, що розглядаються у даній справі.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 21.03.2018 у справі №526/233/16-ц, від 24.04.2018 у справі №401/2400/16-ц, від 30.05.2018 у справі №826/5737/16, від 13.06.2018 у справі №307/2765/15-ц, від 22.08.2018 у справі №539/3192/16-ц, від 28.11.2018 №463/1865/17, від 06.02.2019 №488/3005/17-ц, від 15.05.2019 №729/608/17, від 15.05.2019 №352/1414/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 591/5935/17.

У даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який не було реалізовано в порядку, передбаченому ч. 6, абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України. Звернення до суду з цим позовом зумовлено незгодою позивача з відмовою відповідача у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що Семенівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області під час прийняття оскаржуваного рішення щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснювала владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

З огляду на положення зазначених норм права, вказаний спір має розглядатися саме в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір не пов`язаний з вирішенням питання приватноправового характеру, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування), який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання щодо передачі земельної ділянки у власність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мамедов Андрій Вагіфович до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання незаконним рішення Семенівської сільської ради Запорізької області №26-10/20 від 03.09.2020.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. А тому, позивачу слід рекомендувати звернутись за захистом прав з адміністративним позовом до відповідного суб`єкту владних повноважень в порядку, передбаченому КАС України.

Керуючись ст.19, 186, 260, 315, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мамедов Андрій Вагіфович до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання незаконним рішення Семенівської сільської ради Запорізької області №26-10/20 від 03.09.2020 - відмовити.

Роз`яснити позивачу право звернутись за захистом прав з адміністративним позовом до відповідного суб`єкту владних повноважень в порядку, передбаченому КАС України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: Л.В.Колодіна