Справа № 444/2229/21
Провадження № 2/444/891/2021
УХВАЛА

про забезпечення позову

27 липня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Олещук М. М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , Державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишин Назара-Павла Андрійовича, юридична адреса: 81138, с.Жирівка, Пустомитівський район Львівської області, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Паук Андрія Ярославовича, юридична адреса: 79005 м. Львів, вул.К.Левицького, 3/1-А, Львівської області, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним з моменту укладення Договору дарування, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання припиненим права спільної часткової власності в частці Ѕ , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишин Назара-Павла Андрійовича, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Паук Андрія Ярославовича, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним з моменту укладення Договору дарування, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання припиненим права спільної часткової власності в частці Ѕ, у зв`язку з тим, що при проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_4 державним реєстратором ОСОБА_5 було допущено грубі порушення порядку державної реєстрації. Свідоцтво на забудову земельної ділянки №126 від 12.08.1985 р., дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво №289 від 25.12.1985 року; акт виносу в натуру меж земельної ділянки від 15.08.1985 р., що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора, видані не на заявника ОСОБА_2 , а на зовсім іншу особу - покійного батька ОСОБА_6 . Жодних прав для ОСОБА_2 зазначені документи не породжують. Житловий будинок, право власності на який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 , знаходиться на земельній ділянці площею 0.25 га по АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_1 , поштова адреса АДРЕСА_4 у встановленому порядку не присвоювалася, будинок в експлуатацію не вводився, права забудовника такого будинку входять до складу спадщини після смерті матері ОСОБА_7 , та належать саме позивачу ОСОБА_1 , на яку матір`ю був складений заповіт.

В подальшому, зареєструвавши за собою у незаконний спосіб право власності на житловий будинок, та з метою приховати незаконну реєстрацію 16.03.2021р. ОСОБА_2 подарував такий в рівних частках своїм синам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Договором дарування, посвідченим Пауком А.Я. - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №428. На підставі вищевказаного договору дарування приватним нотаріусом Пауком А.Я. 16.03.2021 року прийнято рішення індексний номер 57106037 від 16.03.2021 р. про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках.

Станом на час подання зазначеного позову титульними власниками житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначені відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.07.2021 р. долученою до позову.

Позивач зазначає, що відповідачі, як номінальні власники, до вирішення спору по суті та набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі, можуть вільно користуватися та розпоряджатися спірним майном, в тому числі, відчужувати, передавати в користування, передавати в заставу. Відсутність спірного майна у відповідачів та подальше вчинення правочинів щодо спірного житлового будинку унеможливить реальний захист прав позивача. Такі дії можуть утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову у цій справі та реальний захист прав позивача ОСОБА_1 , оскільки можуть призвести до неодноразової зміни власника чи обтяження майна, право власності на яке за відповідачами припиняється.

Вищезазначене зумовить необхідність подання позивачем додаткових позовних вимог про визнання недійсними договорів про обтяження спірного майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав за новими набувачами, користувачами, припинення права власності таких осіб на нерухоме майно, тощо, або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду про задоволення пред`явленого позову.

Позивач вважає, що, у разі задоволення судом позову, але не вжиття заходів до його забезпечення у вигляді накладення арешту на майно, що є предметом спору, та заборони вчиняти певні дії щодо розпорядження такими, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вважає, що обраний спосіб забезпечення позову у вигляді арешту спірного житлового будинку, що полягає у забороні розпорядження такими, не призведе та не може призвести до заподіяння збитків відповідачам, відтак, вжиття заходів зустрічного забезпечення в даному випадку не є доцільним.

Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: невідкладно вжити заходів до забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на:житловий будинок загальною площею 204.6 кв.м., житловою 91.1. кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227.

Перевіривши доводи заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судом вирішено заяву про забезпечення позову розглядати без виклику сторін у справі.

Оскільки сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Так, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що предметом спору в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 є підставність реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Підставою позову, як зазначає позивач, є те, що при проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_4 державним реєстратором ОСОБА_5 було допущено порушення порядку державної реєстрації. Свідоцтво на забудову земельної ділянки №126 від 12.08.1985 р., дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво №289 від 25.12.1985 року; акт виносу в натуру меж земельної ділянки від 15.08.1985 р., що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора, видані не на заявника ОСОБА_2 , а на зовсім іншу особу - покійного батька ОСОБА_6 . В подальшому, зареєструвавши за собою право власності на житловий будинок, 16.03.2021 р. ОСОБА_2 подарував такий в рівних частках своїм синам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Договором дарування, посвідченим Пауком А.Я. - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №428. На підставі вищевказаного договору дарування приватним нотаріусом Пауком А.Я.16.03.2021 року прийнято рішення індексний номер 57106037 від 16.03.2021 р. про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках.

За змістом ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої позивачем заяви про забезпечення позову, а також матеріали позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, приходить до висновку, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову в даній справі у виді накладення арешту на нерухоме майно, а саме житловий будинок, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в процесі розгляду цієї справи та співмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, з урахуванням того, що предметом спору є підставність реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 за відповідачем ОСОБА_2 , який 16.03.2021 р. подарував даний будинок в рівних частках своїм синам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Договором дарування, посвідченим Пауком А.Я. - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №428.

Таким чином є достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заяву належить задовольнити.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Також суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Частина 1 ст. 158 ЦПК України передбачає, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Застосовані судом заходи забезпечення позову не спричинять в подальшому збитків відповідачу, тому суд вважає застосування зустрічного забезпечення не доцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-154, 157, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на:

- житловий будинок загальною площею 204.6 кв.м., житловою 91.1. кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Боржники: ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Ухвалу скерувати до виконання у Жовківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.07.2021 року.

Суддя Олещук М. М.