Справа № 203/300/20
Провадження № 2-др/203/4/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

11.03.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дьоміної А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною,

встановив:

02.03.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 18.02.2021 року для продовження розгляду надійшли матеріали цивільної справи № 203/300/20 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.10.2020 року про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною, в якій позивач просить суд:

- винести додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30000,00 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своєї заяви про ухвалення додаткового рішення позивач зазначив, що 19.10.2020 року в цивільній справі № 203/300/20 було ухвалене рішення суду, проте не вирішене питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в цивільній справі. За поясненнями позивача, 20.01.2020 року між ним та Адвокатським бюро «Advokat Бєлік» був укладений договір про надання правової допомоги, а в подальшому - додаткова угода до вказаного договору від 01.07.2020 року, на їх виконання складений акт виконаних робіт на суму 30000,00 грн. Вказана сума гонорару була сплачена позивачем, що підтверджується квитанцією прибуткового ордеру від 20.10.2020 року. Як зазначив позивач, станом на 20.10.2020 року було витрачено 79 годин обсягу робіт адвоката, тому з посиланнями на положення Постанови Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2012 року, враховуючи мінімальну ставку роботи адвоката у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи адвоката (2095,20 грн), тобто у розмірі 165520,80 грн, посилається на мету доведення співмірності сплаченого гонорару адвоката у розмірі 30000,00 грн. Позивач вважає, що розмір правничої допомоги в сумі 30000,00 грн є співмірним зі складністю справи, виконаної роботи та великим значенням справи для позивача, бо це стосується життя та вихованням його дитини. Саме такі витрати є фактичними і вимушеними з огляду на необхідність забезпечення реального виконання рішення суду, що є завданням цивільного судочинства за ст. 2 ЦПК України.

Тому позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн.

Під час судового засідання позивач у повному обсязі підтримав заявлені вимоги про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі та стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн. Також він зазначив, що як батько тривалий час з січня 2020 року вимушений був захищати власні права та інтереси в суді, що призвело до значних судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу. Тому, враховуючи те, що такі судові витрати доведені, є співмірними зі складністю справи та тривалістю розгляду справи, позивач просить суд стягнути їх з відповідача на його користь.

Відповідач або її представник у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи. Водночас в матеріалах справи міститься клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідач у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на ст. 137 ЦПК України, зазначила, що позовні вимоги не були задоволені повністю та щодо порядку участі ОСОБА_1 у вихованні сина взагалі не було визначено графіку зустрічей, як це заявлялось позивачем. При цьому фактично графік зустрічей, ухвалений рішенням суду, відповідає рішенню органу опіки та піклування. З огляду на зазначене, на думку відповідача, судові витрати, що заявлені позивачем до відшкодування, мають бути розподілені пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що одна з позовних вимог не була задоволена у повному обсязі.

З огляду на зазначене, відповідач просить суд відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правову допомогу, а саме в частині збільшення вдвічі заявленої ним суми під час попереднього розрахунку, та здійснити розподіл судових витрат, з урахуванням частковості задоволення позовних вимог по справі та значно зменшити заявлені позивачем судові витрати, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

09.03.2021 року від представника відповідача адвоката Зоц А.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Представник відповідача, посилаючись на положення ст. 223 ЦПК України, просила суд визнати поважними причини неявки представника відповідача у судове засідання та відкласти розгляд справи на іншу дату. У вказаному клопотанні представник відповідача також зазначила, що на час, призначений судом було призначено інше судове засідання в смт. Томаківка по справі № 195/1704/20, в якій представник відповідача Зоц А.О. представляє інтереси учасника справи. На підтвердження повідомлених відомостей представник відповідача надала суду скріншот смс-повідомлення судової повістки до суду.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, керуючись положеннями ч. 3, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не взяв до уваги клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату. Оскільки в матеріалах справи міститься клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якій відповідач обґрунтувала свою позицію щодо заперечень проти заявленого розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката. Також суд враховує строки розгляду заяви про винесення додаткового рішення, та те, що неприбуття представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви. Тому на підставі ч. 3, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд розглянув заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за відсутності представника відповідача.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення позивача та досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

11.03.2021 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

24.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інформувати ОСОБА_1 щодо будь-яких фактів та обставин життя дитини, зокрема: про стан його здоров`я; зміну номера зв`язку; методів лікування; вибраного педіатра; графіку щеплень; вибраних дошкільних закладів; про переміщення дитини за межі населеного пункту, в якому він постійно проживає; прізвище, ім`я та по-батькові, номер телефону осіб, які здійснюють догляд за дитиною під час відсутності відповідачки;

- встановити ОСОБА_1 наступний порядок у спілкуванні із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного понеділка та середи в період з 16:00 до 18:00 та кожної п`ятниці з 16:00 до 11:00 наступного дня, для можливості реалізації права на особисте спілкування батька з дитиною та виконання батьківських обов`язків (а.с.1-3).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2020 року (суддя - Католікян М.О.) було відкрито провадження в цивільній справі № 203/300/20 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.27).

19.10.2020 року в цивільній справі № 203/300/20 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська (суддя - Католікян М.О.) було ухвалене рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною був задоволений частково та зобов`язано ОСОБА_2 : не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформувати ОСОБА_1 про стан здоров`я ОСОБА_4 (у разі хвороби), зміну номерів зв`язку дитини, закладу, де навчається дитина, переміщення дитини за межі населеного пункту, у якому вона постійно проживає; визначено ОСОБА_1 порядок участі у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді їхніх зустрічей (за винятком часу, коли дитина хворіє або навчається): кожного понеділка і середи від 17:30 до 19:00 без присутності ОСОБА_2 ; щосуботи від 16:00 до 20:00 у присутності ОСОБА_2 ; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено; стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у сумі 1681,60 грн (а.с.127-128).

23.10.2020 року позивач звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення в цивільній справі № 203/300/20, в якій просить суд винести додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн. На підтвердження заявлених в заяві тверджень позивач надав суду копії: договору про надання правової допомоги № 20/01-20 від 20.01.2020 року, додаткової угоди № 1 від 01.07.2020 року, акту виконаних робіт від 20.10.2020 року до договору про надання правової допомоги від 20.01.2020 року та додаткової угоди № 1 від 01.07.2020 року, квитанції до прибуткового ордера від 20.10.2020 року на суму 30000,00 грн, ордера на надання правничої допомоги від 24.01.2020 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 20.01.2020 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1611 (а.с.129-139).

09.11.2020 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя - Католікян М.О.) було залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною (а.с.152).

Позивач, не погодившись з ухвалою суду від 09.11.2020 року, подав апеляційну скаргу, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.02.2021 року, була задоволена частково, ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2020 року було скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.154-158, 193-197).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо , зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати .

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначені такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Аналіз викладених вище положень визначає, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, у свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору, за приписами якої, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються: складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити висновок:

- договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (окрім виключень, визначених ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

- за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, тому такий може бути оплатним або безоплатним;

- ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Крім того, суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа № 815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа № 826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа № 922/1163/18).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 163 ЦПК України, суд бере до уваги вище вказані правові висновки Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30). Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece)).

Так, як вбачається з наданих позивачем письмових доказів, позивачу були надані адвокатські послуги адвокатом Адвокатським бюро «Advokat Бєлік» Бєлік Андрієм Сергійовичем, згідно з договором про надання правової допомоги № 20/01-20 від 20.01.2020 року та додаткової угоди № 1 від 01.07.2020 року до вказаного договору. За умовами договору про надання правової допомоги, гонорар за надану правову допомогу складає 15000,00 грн, проте при зміні обставин справи, що обумовлюють збільшення обсягу роботи, гонорар повинен бути переглянутий. При цьому умовами договору передбачено, що у разі укладення додаткової угоди, оплата винагородження здійснюється на підставі додаткової угоди і є зобов`язаннями клієнта перед адвокатом. За умовами додаткової угоди від 01.07.2020 року, гонорар за надану правову допомогу складає 30000,00 грн.

При визначенні суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу, суд враховує те, що в акті виконаних робіт від 20.10.2020 року вказана загальна кількість часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги та обсяг проведеної адвокатом роботи з погодинним визначенням кожного виду наданих послуг за договором. Сторони договору виконали умови договору та за результатами його виконання позивачем ОСОБА_1 були оплачені послуги адвоката за договором та додаткової угоди до договору у розмірі 30000,00 грн, сплата яких підтверджується квитанцією до прибуткового ордера від 20.10.2020 року на суму 30000,00 грн.

Водночас доводи відповідача про необхідність зменшення заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи та враховуються судом. Тому, з урахуванням положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, суд зазначає, що з огляду на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за рішенням суду, співмірним та розумним розміром відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу є 20000,00 грн.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача про відшкодування таких витрат у розмірі 20000,00 грн, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності та пропорційності, а у задоволенні іншої частини вимог заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача про стягнення вартості послуг, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та необхідності винесення додаткового рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини ви мог заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення суду складено 19.03.2021 року.

Суддя Ф.М. Ханієва