ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року

м. Харків

справа № 623/3344/20

провадження № 22-ц/818/1683/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, ухвалене 27 жовтня 2020 року у складі судді Одарюк М.П., -

УСТАНОВИВ:

28 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання на період її навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, або до досягнення нею 23-річного віку року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є її батьком. З 1 вересня 2019 року вона є студенткою першого курсу денної форми навчання Харківського національного університету імені Г.С. Сковороди, навчається на контрактній основі. Позивач не має можливості самостійно сплачувати за навчання, оскільки не має фінансів, необхідних та достатніх для забезпечення її гармонійного розвитку, повноцінного отримання освіти, існування. Вважає, що сума аліментів 2500 грн. буде достатньою для її забезпечення та така, яку батько зможе надавати щомісяця, так як має достатній заробіток.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 28.09.2020 року та до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років.

Рішення суду мотивоване тим, що в судовому засіданні доведено потребу повнолітньої доньки відповідача, яка продовжує навчання, у матеріальній допомозі з боку батька. Враховуючи матеріальне становище відповідача, утримання ним неповнолітньої дитини та інші істотні обставини, суд вважав розумним та справедливим визначити аліменти у розмірі 1000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправильно встановив обставини у справі та дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача можливості надавати ОСОБА_1 допомогу лише у розмірі 1000 грн.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.4)

З 1 вересня 2019 року позивач є студенткою Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, освітнього рівня бакалавр денної форми навчання, навчається за кошти фізичних/юридичних осіб, що посвідчується довідкою від 23.09.2020 за №108 (а.с.5).

Статтею 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 766/12242/16-ц (провадження № 61-35731св18), від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 (провадження № 61-20178св18).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Частково задовольняючи позов, суд правильно керувався вимогами ст.ст. 182, 199, 200 СК України та обґрунтовано вважав, що ОСОБА_1 має право на допомогу від батька, а останній має можливість таку допомогу надавати. При цьому судова колегія погоджується з визначеним судом розміром аліментів, оскільки він визначений з урахуванням вимог ст.182 СК України ( врахований матеріальний стан відповідача, утримання ним неповнолітньої дитини, відсутність даних про наявність у нього у власності нерухомого майна) та відповідає засадам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про неправильне зазначення судом загального розміру вартості її навчання у розмірі 13460 грн замість належного 53840 грн, не врахування судом потреби позивачки у витратах на оплату гуртожитку, проїзд до м. Ізюма, харчування, одягу, лікування, на придбання канцелярських товарів та книг зазначеного висновку суду не спростовують.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

РішенняІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук