Справа № 333/7465/20
Провадження №2-з/333/93/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Круглікова А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справ №333/7465/20

за позовною заявою: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк», 04070, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 року на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справ №333/7465/20.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 21.03.2008 року між ним та ПАТ «Родовід Банк» укладено кредитний договір №34/СЖ-006.08.1 про надання кредиту на споживчі цілі на загальну суму 39 600 доларів США. Зважаючи на важке матеріальне становище заявника, останній не в повному обсязі сплачував кошти на погашення кредиту, у зв`язку з чим кредитор звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєва О.О., який 01.07.2009 року видав виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 за несплачену в строк заборгованість за кредитним договором від 21.03.2008 року №34/СЖ-006.08.1, яка виникла за період з 11.11.2008 року по 01.07.2009 року на загальну суму 46 073,24 доларів США. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням чинного законодавства. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус помилково зазначив, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності лише ОСОБА_1 . З огляду на викладене, враховуючи, що торги з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , призначено на 29.07.2021 року, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №61333834, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса від 01.07.2009 року №597.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах заяви доказами.

Розглянувши вимоги заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Статтею 149 ЦПК України унормовано, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову (ч.1). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддею беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Так, розглянувши матеріали справи №333/7465/20, суд дійшов висновку, що останні не містять належним чином засвідченої копії оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєва О.О. від 01.07.2009 року №597.

Крім того, матеріали справи №333/7465/20 не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт звернення заявника до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєва О.О. з заявою про отримання оскаржуваного виконавчого документа та відмови останньому у надані витребуваних документів.

Відсутність оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєва О.О. від 01.07.2009 року №597 позбавляє суд можливості перевірити обставини, на які посилається ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність, станом на час розгляду вказаної заяви, правових підстав для забезпечення позову.

А тому, як наслідок, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову судом відмовляється через недоведеність.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справ №333/7465/20 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова