Справа № 344/307/21
Провадження № 22-ц/4808/400/21
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Томин О.О.

з участю секретаря Пацаган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника АТ Таскомбанк Ємчука Андрія Володимировича на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 січня 2021 року, в складі судді Атаманюка Б.М., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ Таскомбанк, третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Юрчак Олег Володимирович, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

в с т а н о в и в:

11 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ «Таскомбанк», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Юрчак О.В., про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на будинок площею 132,3 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 за АТ Таскомбанк.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовувала тим, що 26 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Юрчак О.В., за зверненням АТ «Таскомбанк», прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким, на підставі іпотечного договору від 16.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Кочан М.В. та зареєстрованого в реєстрі за №183-Д; договору про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер: 457-Д, виданого 06.07.2007 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.; договору про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер: 1095, виданого 31.03.2009 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.; зареєстровано право власності на будинок площею 132.3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Таскомбанк».

Вважає, що даний позов потребує забезпечення шляхом накладення арешту на вказаний будинок, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Для забезпечення позову ОСОБА_1 до АТ «Таскомбанк», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Юрчак О.В., про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності АТ «Таскомбанк», а саме на: житловий будинок площею 132.3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Не погоджуючись з ухвалою суду представник АТ «Таскомбанк» подав апеляційну скаргу.

Зазначає, що позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 132,3 м.кв., розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна5 101. Насправді ж, об`єкт нерухомості є нежитловим приміщенням згідно долученого до справи витягу з реєстру прав власності.

Вважає, що ухвала суд не відповідає дійсному предмету позову, оскільки в ній зазначено про накладення арешту на житловий будинок, а дійсним предметом позову є визнання протиправним і скасування реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що є підставою для скасування ухвали, як такої, що стосується неіснуючого майна.

Представником позивача не доведено належними та допустимими доказами підстав для заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії всім суб`єктам державної реєстрації прав. Враховуючи, що позивачем заявлено немайнові позовні вимоги, судом допущено не співмірність заходів забезпечення позову з огляду на зміст заявлених позовних вимог.

Зазначає, що заява про забезпечення позову не містить доказів обґрунтування ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження майна. Не зазначено обставин та доказів, які б стверджували про те, що застосування вказаного заходу забезпечення позову не призведе до дисбалансу прав сторін по справі, враховуючи також, що заявником в поданій заяві не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив скасувати ухвалу про забезпечення позову.

Позивачка ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Зазначає, що рішенням Івано-Франківського міського суду від від 11 серпня 2020 року у справі №344/21759/19 відмовлено у задоволенні позову АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави.

21 жовтня 2020 року за апеляційною скаргою АТ «Таскомбанк» на дане рішення відкрито апеляційне провадження.

26 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Юрчак О.В., за звернення АТ «Таскомбанк» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано право власності на будинок площею 132.3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Таскомбанк».

Дане рішення було прийнято державним реєстратором з порушенням Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) оскільки, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», за яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язання громадянина України за споживчими кредитами, наданим в іноземній валюті.

Позов потребує забезпечення оскільки відповідачі незаконно та на підставі неналежних документів, що не відповідають закону, могли вільно та на власний розсуд надалі проводити протиправні дії щодо майна будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , а також прийняти будь-яке рішення всупереч волі заявника, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав позивача та зумовить необхідність вчинення додаткових заходів для захисту порушених прав.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а заходи забезпечення позову залишити в силі.

Представник ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її представника.

У судовому засіданні апеляційного суду представник АТ Таскомбанк Ємчук А.В. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, між сторонами дійсно існує спір щодо права власності на майно і невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ «Таскомбанк», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Юрчак О.В. у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчака О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:54842511, від 29.10.2020 року, згідно з яким, на підставі іпотечного договору від 16.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Кочан М.В. та зареєстрованого в реєстрі за №183-Д; договору про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер: 457-Д, виданого 06.07.2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.; договору про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер% 1095, виданого 31.03.2009 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В., зареєстровано право власності на будинок площею 132,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ Таскомбанк код ЕДРПОУ 09806443.

Просила встановити порядок виконання рішення шляхом поновлення права власності ОСОБА_1 та відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на будівлю площею 132,3 кв.м.

Одночасно з позовною заявою у представник ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний будинок посилаючись на те, що невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав позивача та зумовить необхідність вчинення додаткових заходів для захисту порушених прав.

Згідно вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.

Учасники процесу, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлове приміщення, загальна площа 132,3 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , власник АТ Таскомбанк дата державної реєстрації 26.10.2020 року.

Таким чином, об`єктом, щодо права власності на який між сторонами існує спір являється не житловий будинок загальною площею 132,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а нежитлове приміщення площею 132,3 кв.м. що розташоване за тією ж адресою.

Судом вірно зазначено, що між сторонами існує спір щодо права власності на вказане нежитлове приміщення, заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Посилання апелянта на те, що судом допущено неспівмірність вжитих судом заходів забезпечення позову з огляду на зміст заявлених позовних вимог не заслуговують на увагу.

Так, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Виходячи з характеру заявлених позовних вимог, суд дійшов правильного висновку, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно є співвмірним із тим негативними наслідками які можуть настати у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення.

Колегія судді вважає, що апелянтом не наведено обставин які б свідчили про те, що забезпечення позову призводить до дисбалансу прав сторін по справі.

Та обставина, що заявником в поданій заяві не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали суду.

Частиною 3. ст.154 ЦПК України, встановлено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Апелянтом не представлено доказів того, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали були наявні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

У свою чергу, відповідач не позбавлений можливості подати клопотання про зустрічне забезпечення з обґрунтуванням наявності підстав для такого забезпечення та наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин, у порядку, передбаченому ч.6 ст. 154 ЦПК України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для для задоволення заяви позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Разом з тим, в резолютивній частині ухвали суд помилково зазначив про накладення арешту на житловий будинок площею 132.3 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в той час, як згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - за АТ Таскомбанк зареєстровано на праві власності нежитлове приміщення, загальною площею 132,3 кв м за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, постановлена ухвала суду відповідно до положень ст. 376 ЦПК Україні підлягає зміні із зазначенням про накладення арешту на нежитлове приміщення, а не житловий будинок.

Керуючись ст. ст. 374, 376 , 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника АТ Таскомбанк Ємчука Андрія Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 січня 2021 року змінити, виклавши її в наступній редакції.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності АТ «Таскомбанк», а саме на: нежитлове приміщення площею 132.3 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2021 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин