ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6842/21 Справа № 212/3056/21 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/3056/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року, яке ухвалено суддею Колочко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 травня 2021 року , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», на теперішній час АТ «Кривбасзалізрудком» (надалі АТ «Кривбасзалізрудком»), про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничих травм та професійного захворювання, що потягли за собою втрату професійної працездатності.

Висновком МСЕК у 2008 році йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 20 %: первинно 15% по трудовому каліцтві у 1992 році та 5% по трудовому каліцтві у 2007 році, з наступним переоглядом 01.03.2010 року.

При повторному переогляді, висновком МСЕКвід 20.05.2009 року йому було встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50 %: 30% - первинно по радикулопатії, повторно: 15% по трудовому каліцтву у 1992 році та 5% по трудовому каліцтву 2007 році, з 05 травня 2009 року до 01 червня 2010 року, з наступним переоглядом 01.05.2010 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи.

При наступних повторних переоглядах у 2010 - 2019 роках, відсоток втрати професійної працездатності та група інвалідності не змінювалась.

Висновком МСЕК від 28.05.2019 року ОСОБА_1 , при повторному переогляді, було встановлено відсоток втрати професійної працездатності у загальному розмірі 50% (30% - по радикулопатії, 15% - за трудовим каліцтвом у 1992 році, 5% - за трудовим каліцтвом у 2007 році) з 01 червня 2019 року на безстроковий термін.

Позивач вважає, що у зв`язку з виробничими травмами та отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 210 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 90 000 грн. 00 копійок, без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.

Також, просить врахувати, що внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання та значної втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя. Судом першої інстанції не повністю враховано, що внаслідок хронічного професійного захворювання та отриманої виробничої травми у 2007 році, він позбавлений можливості повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та бажання, фінансово допомагати своїй родині, він систематично відчуває біль у поперековому відділі хребта, біль та обмеження рухів в суглобах, порушення ходи, судоми, варикозне розширення вен нижніх кінцівок, запаморочення, набряки гомілок. Вказує, що вказані негативні явища з`явились у позивача в житті у молодому віці у 41 рік.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, АТ «Кривбасзалізрудком», зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 05.05.1996 року по 04.11.2019 року працював на підприємстві відповідача - шахті «Родіна» підземним гірничим робітником, підземним прохідником, прибиральником, звільнений з підприємства 04.11.2019 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком згідно ст. 38 КЗпП України ( а.с. 12-20).

Згідно Акту №26 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 28 жовтня 2007 року, 25 жовтня 2007 року о 13.50 годині на шахті «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», дільниця № 2, штрек №11, осях 130-128а, горизонта 1270 м, з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав закритий перелом нігтьової бугристості ІІІ пальця лівої кисті. Причинами настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці,яке виявилось у самостійному викнанні робіт потерпілим без повідомлення керівника робіт про виявлені порушення, невиконання посадових інструкцій.

Вищевказаним Актом, встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.25-26).

Згідно Акту №31 розслідування хронічного професійного захворювання від 24 березня 2009 року, встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання, а саме: радикулопатія попереково-крижова в фазі загострення з вираженим порушенням біомеханіки хребта, нейродистрофічними проявами у вигляді кульшового і гомілко-ступневого періартрозу зліва (ПФС першого-другого ст., стійким больовим синдромом).

Згідно вказаного Акту причиною виникнення професійного захворювання є тривалий стаж роботи (12 років 10 місяців) в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала гранично допустимі норми та в умовах несприятливого мікроклімату (а.с. 2-30)

Відповідно до пункту 19 вказаного Акту особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи зазначено - адміністрація шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком».

Висновком МСЕК від 19.02.2008 року ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 20 %: первинно 15% по трудовому каліцтві у 1992 році та 5% по трудовому каліцтві у 2007 році, з наступним переоглядом 01.03.2010 року.

При повторному переогляді, висновком МСЕКвід 20.05.2009 року, йому було встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50 %: 30% - первинно по радикулопатії, повторно: 15% по трудовому каліцтву у 1992 році та 5% по трудовому каліцтву 2007 році, з 05 травня 2009 року до 01 червня 2010 року, з наступним переоглядом 01.05.2010 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи.

При наступних повторних переоглядах у 2010 - 2019 роках, відсоток втрати професійної працездатності та група інвалідності не змінювалась.

Висновком МСЕК від 28.05.2019 року ОСОБА_1 , при повторному переогляді, було встановлено відсоток втрати професійної працездатності у загальному розмірі 50% (30% - по радикулопатії, 15% - за трудовим каліцтвом у 1992 році, 5% - за трудовим каліцтвом у 2007 році) з 01 червня 2019 року на безстроковий термін.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно Акту №26 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 28 жовтня 2007 року, 25 жовтня 2007 року о 13.50 годині на шахті «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», дільниця №2 штрек №11 осях 130-128а горизонта 1270 м з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав закритий перелом нігтьової бугристості ІІІ пальця лівої кисті. Причинами настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці,яке виявилось у самостійному виконанні робіт потерпілим без повідомлення керівника робіт про виявлені порушення, невиконання посадових інструкцій.

З Акту №31 розслідування хронічного професійного захворювання від 24 березня 2009 року, причиною виникнення професійного захворювання у позивача є тривалий стаж роботи (12 років 10 місяців) в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала гранично допустимі норми та в умовах несприятливого мікроклімату (а.с. 2-30).

Отже, роботодавець АТ «Кривбасзалізрудком», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача та отримання ним виробничої травми у 2007 році, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутого з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання та виробничої травми у 2007 році, роботу позивача тільки на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, впродовж 12 років 10 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності, на теперішній час в загальному розмірі 50 %, з яких 5% по трудовому каліцтву у 2007 році та 30% по радикулопатії, та визнання позивача особою з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи позивача, щодо необґрунтованого розміру відшкодування моральної шкоди.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі позивача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: