2/621/823/21

РІШЕННЯ
іменем України
28 липня 2021 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - Бібіка О.В.,
з участю секретаря Горобець Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку cпрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївського районного відідлу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області про звільнення майна з-під арешту,
03.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Зміївського районного відідлу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області та 01.07.2021 до суду надійшла уточнена позовна заява з наступними вимогами: скасувати запис про обтяження (арешт) нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (№ 10582708, № 8729750) підстава: постанова ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.05.2009).
На обґрунтування позову послалась на те, що позивач визначила у якості відповідача саме Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, оскільки не відомо з яких підстав було накладено арешт на частину квартири, хто є стягувачем чи кредитором, а підставою для державної реєстрації обтяження стала заява, серія та номер: № 2946, видавник: ВДВС: Зміївського РУЮ Харківської області, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 травня 2009 року серії АК № 891175, знято з оригіналу: серії АА № 549614, надійшла 19.05.2009 року вх. № 466, заборона № 46/2009.
Згідно наявної документації, позивач є власником цілого житлового приміщення за наступною адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджуєжться копією свідоцтва про право власності та витягом та свідоцтвом про право на спадщину.
У травні 2021 року позивачу стало відомо про те, що відносно вказаного нерухомого майна існує обтяження, а саме: № 10582708 від 19.05.2009 18:06:28 год, державний реєстратор Синельников Ігор Павлович, Зміївська, державна нотаріальна контора, Зміївський районний нотаріальний округ, Харківська обл.
Вказана обставина стала для позивача новиною, оскільки у 2015 році, коли позивач переоформляла спадщину після смерті матері, будь-яких обтяжень не існувало та звернулася до Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою щодо роз`яснення ситуації, яка склалася.
Таким чином, позивач не може дізнатися про те, хто був заявником/стягувачем/кредитором чи ін. і, більш того, таких осіб на цей час не існує в силу того, що відсутні виконавчі провадження . Крім того, позивач отримала відомості і з реєстру Боржників, згідно яких позивач не є Боржником у будь-яких виконавчих провадженнях або з інших підстав, звертає увагу на те, що виконавче провадження закрите та знищене , але зняття арешту не відбулося по невідомим обставинам.
28.07.2021 року до суду надійшла заява від позивача , в якій на задоволенні позовних вимог наполягає та просить суд винести рішення по справі в її відсутність та не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Належним чином повідомлені представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1998 року вбачається, що квартира яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8).
Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту 10582708 від 19.05.2009 вбачається, що на майно, яке належить ОСОБА_1 накладено арешт майна та оголошення заборони на його відчуження: номер запису про обтяження № 8729750 від 19.05.2009 на підставі заяви №2946 від 15.05.2009 ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.05.2009 року серії АК №891175, знято з оригіналу серії АА №549614, надійшла 19.05.2009 року за вх.№466, заборона №46/2009, обєкт обтяження все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник Зміївська державна нотаріальна контора (а. с. 12-14).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2015 року ОСОБА_1 є власником житлого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15).
Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути потиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути портиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За вимогами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй , а не боржникові, може звернутися до суду з позовом по визнання права власності на це майно і про звільнення майна з-під арешту.
У своїй постанові від 15.05.2013 Верховний Суд України дійшов правової позиції № 6-26цс13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
За правилами ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного реєстратора при реалізації ним визначених законом функцій, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на приписах цивільного законодавства, державний реєстратор має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Відповідно до п. 24 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
За наведеного, позов є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню.
Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 174, 209, ЦПК України, ст.ст.317,319,312,386 ЦК України суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Зміївського районного відідлу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Скасувати запис про обтяження (арешт) нерухомого майна за наступною адресою: АДРЕСА_2 (№ 10582708, № 8729750, підстава: постанова ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.травня 2009 року).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має правона поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.07.2021.

Головуючий: