Справа № 522/7957/20-Е
Провадження № 4-с/522/125/21
У Х В А Л А

28 липня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заявник просить визнати неправомірним розрахунок заборгованості за аліментами за період з липня 2020 рок до листопада 2020 року та зобов`язати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Л.В. Чмих під час здійснення нею виконавчого провадження від 17.07.2020 року № 62594748, перевірити правильність обчислення заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні від 07 червня 2018 року № 5645292.

Відповідно до ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається зі скарги, 06 травня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. До зазначеної справи було додано розрахунок заборгованості по аліментам від 06.04.2021 року № 12482 із зазначенням сукупного розміру заборгованості по аліментам станом на 01.04.2021 року у розмірі 199 149, 08 гривень. 11.06.2021 року за № 47669 Інгульським ДВС у місті Миколаєві було надано новий розрахунок заборгованості по аліментам, де заборгованість станом на 01.06.2021 року становила вже 121 146, 56 гривень.

З огляду на вищевикладене, скаржнику було відомо про розрахунок заборгованості по аліментам від 06.04.2021 року № 12482 06 травня 2021 року, про розрахунок заборгованості № 47669 від 11.06.2021 року скаржнику було відомо з 11 червня 2021 року, а відтак скарга подана з порушенням строків визначених законодавством. Клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду зі скаргою скаржником до суду також не надано.

Зазначені обставини є перешкодою щодо вирішення питання про прийняття скарги до розгляду, тому заявнику необхідно обґрунтувати обставини звернення до суду з пропуском строку та в разі необхідності зазначити підстави для їх поновлення.

Також, згідно з частинами 2, 4, 5 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вищезазначеним нормам чинного законодавства подані позивачем письмові докази належним чином не засвідчені в порядку, встановленому частиною п`ятою статті 95 ЦПК України і пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність залишити скаргу без руху та надати десятиденний строк з дня отримання даної ухвали на подачу до суду заяви про поновлення строку звернення до суду в якій вказати поважні підстави для поновлення цього строку та направленням засвідчених копій додатків, які додані по скарги.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 449 ЦПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) -залишити без руху.

Надати заявнику строк на усунення недоліків в скарзі, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Л. М. Чернявсь