Справа № 490/5662/21
н/п 2-н/490/1112/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., розглянувши заяву Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 14 986,57 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява МКП «Миколаївводоканал», в якій представник заявника просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 14 986,57 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

16.07.2021 року матеріали справи було передано на розгляд судді.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, встановлено наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Поряд з цим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Виходячи з наданого розрахунку, заявник просить стягнути з боржника заборгованість, яка утворилась за період з січня 2018 року по травень 2021 року, тобто, заявлені вимоги виходять за межі строку позовної давності, що визначена ст. 257 ЦК України.

У зв`язку з тим, що з наданих заявником документів вбачається пропуск позовної давності, вимога МКП «Миколаївводоканал» щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 14 986,57 грн. за період з січня 2018 року по травень 2021 року, не може бути визнана судом безспірною та, як наслідок цього, не підлягає розгляду у порядку наказаного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу, та роз`яснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, дана відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163-167, 258-261 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 14 986,57 грн.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін