Справа № 459/642/19
Провадження № 4-с/459/23/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Мельникович М.В.

з участю секретаря Мандрик І.Я.

представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Кузьмів Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , з участю стягувача: ОСОБА_3 , Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на постанову головного державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кузьмів Христини Василівни,

В С Т А Н О В И В :

22.06.2021 року заявник звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьмів Христини Василівни від 7 червня 2021 року про арешт майна боржника у ВП №65709866 в межах суми звернення стягнення в розмірі 1261, 48 грн. з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів. Вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні головного державного виконавця Червоноградського міського відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьмів Христини Василівни перебуває виконавче провадження № ВП 65709866 з примусового виконання виконавчого листа №459/642/19 від 28.04.2021 року про стягнення з нього судового збору в розмірі 840, 80 грн. 07.06.2021 року у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів (1261, 48 грн.) накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, зокрема, на житло. Посилаючись на ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню, оскільки сума боргу не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати. Також зазначає, що він отримує дохід від підприємницької діяльності, пенсійні виплати та виплати соціального страхування, а сума заборгованості на час звернення зі скаргою погашена. Крім того, оскаржувана постанова є незаконною з тих підстав, що державним виконавцем неправильно визначена загальна сума звернення стягнення.

07.07.2021 року начальник Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав до суду заперечення на скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на правомірність оскаржуваної постанови.

Представник скаржника у судовому засідання вимоги скарги підтримав з підстав, вказаних у ній, просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець у судовому засіданні у задоволенні скарги просила відмовити, посилаючись на правомірність оскаржуваної постанови. Також зазначила, що звернення стягнення ще не здійснювалося, а лише було накладено арешт на майно з метою забезпечення виконання рішення суду. Окрім цього, надала суду копію постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, затвердженої начальником ЧМВ ВС ЗМУМЮ (м.Львів) від 22.01.2020р. та зауважила, що стягнення виконавчого збору боржником не оскаржувалося.

Заслухавши пояснення представника заявника та державного виконавця, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з огляду на таке.

Судом установлено, що на виконанні у Червоноградському ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) перебуває виконавче провадження АСВП №65709866 щодо виконання виконавчого листа № 459/642/19 від 28.04.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору у сумі 840, 80 грн.

07.06.2021р. постановою державного виконавця відкрито дане виконавче провадження (а. с. 9).

07.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 1261, 48 грн. (а. с. 7).

Також постановою державного виконавця від 07.06.2021р. визначено загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження 336,60 грн. (а.с.29(на звороті)).

Відповідно до постанови від 07.06.2021р. державним виконавцем постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 84,08 грн. (а.с.30).

Згідно з розрахунком мінімальних витрат виконавчого провадження, затвердженим начальником Червоноградського МВДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) та проведеним іідповідно до доручення Міністерства з питань виконавчої служби від 23.08.2015 №229/1.7/48-19 управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Львівській області, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження становить 336,6 грн. (а.с.31).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримує дохід від підприємницької діяльності, пенсійні виплати та виплати соціального страхування, що підтверджується розрахунком державного виконавця від 27.05.2021 року №9280 (а. с. 12-13).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, і визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, та встановлено, що належним способомзахисту правсторони виконавчогопровадження єзвернення зіскаргою на дії або бездіяльність державного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання рішень.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з ч.1-3 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Як встановлено судом, 07.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які становлять 336, 60 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 84, 08 грн. Отже, загальна сума звернення стягнення у межах якої накладено арешт державним виконавцем становить 1261, 48 грн. (840, 80+84,08+336,60).

Відповідно до ч.1, 3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У своїх доводах скаржник посилається не неправильний обрахунок суми звернення стягнення. Проте суд вважає, що безпідставним є таке посилання скаржника на неправильний обрахунок суми звернення стягнення, у межах якої накладено арешт державним виконавцем, оскільки таке спростовується наявними у матеріалах справи вищевказаними доказами.

Відповідно до ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Отже, помилковим є посилання заявника на ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», як на підставу неправомірності постанови про арешт майна боржника, оскільки така стосується звернення стягнення на майно і закон не пов`язує накладення арешту на майно на суму, що не має перевищувати 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявник просить скасувати постанову про арешт майна в цілому, а не просить зняти арешт із частини його майна, яка на його, думку перевищує суму у межах, якої накладено арешт державним виконавцем.

Враховуючи вищевикладене та те, що арешт майна боржника застосовано для забезпечення реального виконання рішення та те, що такий накладено на все майно боржника у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 1261, 48 грн., яка правильно обрахована державним виконавцем, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, що державний виконавець, виносячи оскаржувану постанову, діяв відповідно до закону, в межах своїх повноважень, суд вважає, що право скаржника не порушено, а тому у задоволенні скарги слід відмовити у зв`язку із безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, ст.ст. 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кузьмів Христини Василівни від 07 червня 2021 року про арешт майна боржника у ВП №65709866 в межах суми звернення стягнення в розмірі 1261,48 грн. з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.07.2021 р.

Суддя: М. В. Мельникович