Справа № 266/5239/20
Провадження № 2/266/219/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шишиліна О.Г.

за участі секретаря Воропаєвої О.Є.

представника позивача Бодягіна І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, вступу в управління та володіння спадковим майном, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області із уточненою заявою про встановлення факту прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначив, що він є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частки домоволодіння АДРЕСА_1 , яку він прийняв. Ѕ частки вказаного домоволодіння належало його батькові ОСОБА_3 , який 12.10.2000 року подарував йому. Раніше його батьки в 1995 році оформили на його ім`я заповіт і у нього не було ніяких сумнівів, що спірний будинок належить йому в цілому, оскільки на момент їх смерті він проживав разом із батьками і вважав, що фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння зазначеним будинком, так як і за життя батьків він оплачував і по теперішній час оплачує всі комунальні послуги, робить поточний ремонт і все необхідно щоб підтримувати належний стан будинку. У вказаному будинку він був зареєстрований з 1963 р., а після створення сім`ї зареєструвався за іншою адресою по АДРЕСА_2 . У 1990 році він переїхав знов до будинку батьків та залишався там проживати до смерті матері хоча і був зареєстрований за іншою адресою О 2001 році він знову зареєструвався у спірному будинку і по теперішній час там проживає. Заявник є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Разом з цим, о 2020 року при зверненні до нотаріуса з питання видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті матері йому було відмовлено у відкритті спадкової справи, оскільки пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що спадщина була прийнята заявником одразу після смерті матері, то повинні застосовуватися норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За таких підстав, заявник був вимушений звернутися до суду та просив встановити факт вступу ним в управляння майном, а саме Ѕ часткою будинку АДРЕСА_1 після смерті матері - ОСОБА_2 .

Позивач в судовому засіданні приймав участь через свого представника ОСОБА_4 , який в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. В подальшому від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив заявлені вимоги задовольнити.

Відповідач повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи належним чином свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача ОСОБА_1 , відповідно ОСОБА_2 його свекров. Вона померла о 1995 році. На момент смерті разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 проживали чоловік та вона з 1990 року коли мати чоловіка захворіла на рак легенів. Вони разом із чоловіком доглядали хвору свекров. Комунальні послуги сплачував її чоловік повність. Вони робили ремонт у будинку, міняли вікна, провели газ та інше. Вони і зараз мешкають у цьому будинку та зареєстровані в ньому. Батько чоловіка теж помер, за життя він подарував свою частку будинку чоловіку. Чоловік вступив у права володіння у вказаному будинку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання пояснив, що є сусідом померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з яким знайомий з народження. Деякий час ОСОБА_1 проживав по вул.. Апатова , але це було дуже давно. ОСОБА_2 це мати ОСОБА_1 , вона померла о 1995 році. ОСОБА_1 постійно проживав зі своєю матір`ю приблизно з 1991 р. після того як остання захворіла. Він неодноразово був у будинку АДРЕСА_1 де проживала сім`я ОСОБА_1 по даний час. Він допомагав ОСОБА_1 будувати гараж та прибудову. Батько ОСОБА_1 проживав окремо він них та вже помер. Він завжди вважав ОСОБА_1 господарем будинку АДРЕСА_1 .

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про таке.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; становлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.04.1954 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є: батько - ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 (а.с.5 об. ст.).

Згідно реєстраційного свідоцтва зареєстрованого БТІ 25.05.1981 року за АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ частки кожному на підставі рішення Приморського народного суду від 06.05.1981 р. ( а.с.14).

Згідно договору дарування частини житлового будинку від 12.10.2000 року посвідченого приватним нотаріусом Скалун Л.М. та зареєстрованого в Маріупольському БТІ за №30244 від 06.11.2000 р. ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 належну йому Ѕ частку будинку АДРЕСА_1 ( а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05.11.1995 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі Донецької області. (а.с. 5).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт 07.09.1995 року, реєстровий №1-3578, яким зробила розпорядження на випадок своєї смерті та яким заповідало все,що їй належатиме за законом своєму синові ОСОБА_1 ( а.с.8).

З паспорту позивача вбачається, що він з 21.08.2001 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Опитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили обставини спільного проживання ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 на протязі п`яти років до моменту смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спільного проживання ОСОБА_1 утримував вказаний будинок, а після смерті матері продовжувала користуватися будинком, підтримувати його у належному стані.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положеньЦивільного кодексу України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовідносини в даному випадку регулюються Цивільним Кодексом УРСР в редакції від 18 липня 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 529, 530,531 Цивільного Кодексу УРСР до кола спадкоємців входять діти, подружжя, батьки, брати, сестри, дід, бабка та утриманці.

ОСОБА_1 є спадкоємцем на спадщину, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2 .

Згідно письмових роз`яснень приватного нотаріуса Бодягіної І.І. від 06.10.2020 р. №342/01-16 заявнику ОСОБА_1 , роз`яснено, що оскільки ним пропущено шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 , заведення спадкової справи на підставі його заяви про прийняття спадщини не може бути вчинено (а.с. 10).

З витягу із спадкового реєстру №63857206 від 10.03.2021 р. вбачається, що у спадковому реєстрі інформація щодо заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_2 відсутня( а.с. 45).

Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач після смерті матері фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - Ѕ часткою житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ частка якого належить йому на праві власності, то суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення факту вступу в управління даною часткою спадкового будинку, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України, ст.ст. 524, 526, 529, 548, 549 Цивільного Кодексу УРСР, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично вступив в управління 1/2 часткою спадкового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

повний текст рішення складено 19.03.2021 р.

Суддя: Шишилін О. Г.