Справа № 310/7395/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Соколової О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердянськ у порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням (викликом) сторін (учасників справи) цивільну справу №310/7395/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, за відсутності сторін та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 09.10.2020 звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 гривень, щомісячно, з дати пред`явлення позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття; фактично понесені додаткові витрати на дитину за період з 01.09.2017 по 01.09.2020 у розмірі 39 056,90 гривень, в якості фінансування наперед додаткові витрати на дитину: 1) за оплату художньої школи та транспортних витрат за період з 01.09.2020 по 15.06.2021 у розмірі по 221,00 гривень, щомісячно, а, всього, - 2 210,00 гривень; 2) за заняття англійською мовою та транспортні витрати за період з 01.09.2020 по 31.05.2021 у розмірі 1 394,00 гривень, щомісячно, а, всього, 12 528,00 гривень.

За змістом уточненої позовної заяви, поданої позивачкою, вх.№ від 02.11.2020, 27.03.2008 зареєстровано шлюб між сторонами у справі. Сторони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з моменту фактичного припинення шлюбних відносин у 2014 році, проживає разом із матір`ю. Як вказано у позовній заяві, відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, але не регулярно, в незначних сумах, відмовляється збільшити розмір аліментів, хоча має постійний дохід та можливість сплачувати аліменти, натомість, нерегулярні платежі є недостатніми для утримання неповнолітньої доньки, забезпечення необхідного рівня її життя, фізичного та інтелектуального розвитку, особливо, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. За твердженням позивачки відповідач є здоровою працездатною людиною, інших стягнень за виконавчими аліментами з нього не провадиться. Інших утриманців ОСОБА_2 не має.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_3 навчається в середній школі, часто хворіє, потребує регулярних обстежень та посиленого харчування, що зумовлює певний рівень потреб, який ОСОБА_1 власними силами намагається забезпечити, крім того, доглядає та виховує доньку, виконує всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Про наявність офіційного місця працевлаштування та розміру доходу відповідача ОСОБА_1 відомостей не зазначила. Зауважує, що на момент звернення до суду, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати доньку. Крім того, позивачка несе додаткові витрати на дитину, які складаються з оплати обстеження та лікуванні дитини, оплаті витрат на заняття в художній школі, купівлі необхідних аксесуарів для цього, витрат на вивчення англійської мови. При цьому, відповідач за змістом позовної заяви, добровільно не виявляє бажання нести витрати на лікування та розвиток дитини.

Позивач наводить наступний розрахунок додаткових витрат у загальній сумі 78 113,80 гривень, половини від якої просить стягнути з відповідача: за лікування зубів дитини 1 439,00 грн., за оплату художньої школи за період з 01.09.2019 по 15.06.2020 по 250 грн. щомісячно та за 10 місяців 2 500 грн., за оплату занять з англійської мови: за період з 01.09.2017 по 31.05.2018 за 9 місяців, за період з 01.09.2018 по 31.05.2019 за 9 місяців, за період з 01.09.2019 по 31.05.2020 за 9 місяців, тобто, - за 27 місяців, з розрахунку по 2 400 грн. за місяць, всього 64 800 грн.; за придбання товарів для заняття малюванням та англійською мовою 1 622,00 грн., за придбання ліків, окулярів та медичне обстеження 3 568,80 грн., за транспортні витрати з розрахунку 6 поїздок на тиждень, вартість однієї поїздки 24 грн.х6=144 грн. на тиждень, на місяць 144 грн.х4=576 грн., тобто, за період з 01.09.2019 по 31.05.2020 - 576 грн. х 9 =5 184 грн. Крім того, позивач заявляє вимогу про стягнення витрат за оплату художньої школи із врахуванням транспортних витрат за період з 01.09.2020 по 15.06.2021 у розмірі по 221,00 грн. щомісячно, всього, - 2 210,00 грн., за заняття англійською мовою із врахуванням транспортних витрат за період з 01.09.2020 по 31.05.2021 у розмірі 1 394,00 грн. щомісячно, всього за 9 місяців - 12 528,00 грн. Обґрунтування цих витрат (позовні вимоги №3, 4) у позовній заяві окремо не наведено.

З підстав, передбачених ст. 19, 56, 161, 180, 182, 185 СК України, позивачка просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді від 03.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення відкритого судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач скористався своїм правом, передбаченим ч.4 ст.174, ч.1 ст.191 ЦПК України, його представник адвокат Баранова О.П. 01.04.2021 подала відзив на позовну заяву, згідно з яким вважає позовні вимоги частково обґрунтованими, а саме, в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У задоволенні решти позовних вимог просить відмовити.

За змістом відзиву, відповідач заперечує з приводу того, що не приділяє доньці ОСОБА_3 належної батьківської уваги та не бере участі в її утриманні та вихованні», з боку позивачки чиняться перешкоди в спілкуванні батька з дитиною. При цьому, він добровільно та добросовісно виконує зобов`язання з утримання своєї доньки та щомісячно перераховує грошові кошти на особисту картку дитини.

Із посиланням на абз.2 ч.2 ст.182 СК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», оскільки 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становлять 1 197,50 грн., вважає цю суму достатньою для стягнення щомісячно в якості аліментів на утримання доньки та із врахуванням рівності обов`язків обох батьків. Наголошує, що у позовній заяві відсутнє обґрунтування та відповідний розрахунок, на підтвердження витрат на забезпечення основних потреб дитини у розмірі як мінімум 5 000 грн. щомісяця.

Відповідач стверджує, що не працевлаштований, має нестабільний заробіток, проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , яка є непрацездатною особою у зв`язку із досягненням пенсійного віку, перебуває на його утриманні, адже розмір пенсії не дозволяє покрити усі необхідні витрати на харчування, ліки, комунальні послуги.

Стосовно додаткових витрат відповідач зазначає наступне:

- витрати на заняття англійською мовою та на заняття у художній школі не є додатковими витратами на дитину у розумінні ст.185 СК України, є звичайним розвитком дитини, крім того, доказів на підтвердження того, що ці заняття викликані якимись особливими здібностями дитини немає.

- ОСОБА_1 на власний розсуд, без будь-якого погодження з відповідачем, обрала навчальний центр й художню школу, ОСОБА_2 не був обізнаний про відвідування дитиною цих закладів та вартість занять.

- надана ОСОБА_1 довідка про вартість занять англійською мовою не є належним доказом підтвердження розміру витрат за заняття з англійської мови та самого факту здійснення сплат за ці заняття, наводячи арифметичний розрахунок можливої кількості занять із врахуванням календарних днів на місяць.

- додатково наголошує відповідач, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України запроваджено карантин з 12.03.2020 до 24.04.2020, який в подальшому був поетапно продовжений до 22.05.2020. За умовами запровадженого карантину було заборонено відвідування закладів освіти її здобувачами, роботу суб`єктів господарювання. Таким чином, на період карантину діяльність навчального центру «АВС» та художньої школи була заборонена, отже, жодні, в тому числі, індивідуальні заняття проводитися не могли.

- у довідці навчального центру «АВС» від 25.09.2020 не виключено з занять періоди хвороби дитини, на підтвердження яких позивачка надала докази, інші випадки пропуску занять у довідці не відображені.

- за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_5 здійснює лише один вид діяльності 80.42.0 Освіта дорослих та інші види освіти. На сайті Державної служби статистики України в поясненнях до КВЕДу 80.42.0 вказано, що «цей підклас включає освіту для дорослих, тобто освіту для тих, хто не навчається у системі регулярної середньої чи вищої освіти». Отже, довідка навчального центру «АВС» від 25.09.2020 не може підтверджувати витрати позивачки на оплату послуг, які навчальний центр апріорі надавати не мав права.

- щодо стягнення витрат за складання іспитів з англійської мови у розмірі 6 200,00 грн., за змістом відзиву, з інформації з відкритих джерел вбачається, що іспити Cambridge English Assessment необхідні в якості підтвердження рівня володіння англійською мовою для подальшого вступу в закордонні заклади освіти, де навчання здійснюється англійською мовою. Тобто, обґрунтованість складання іспитів за твердженням відповідача не підтверджена. Позивач на власний розсуд вирішила, що дитина буде складати вказані іспити.

- враховуючи позицію відповідача з приводу того, що витрати на заняття з англійської мови та заняття в художній школі не є додатковими витратами, проти задоволення вимог про стягнення наперед додаткових витрат на заняття з англійської мови та занять в художній школі відповідно до змісту відзиву задоволенню не підлягають.

- придбання товарів для занять англійською мовою та у художній шкоді також за твердженням відповідача не може вважатися додатковими витратами, які саме товари були придбані, в належний спосіб не доведено.

- відповідач наголошує, що витрати на придбання ліків для лікування ГРВІ не мають ознаки надзвичайності, відносяться до звичайних витрат на утримання дитини, які включаються до складу витрат, передбачених аліментами.

- препарат «Ізофра» придбано 18.10.2020 майже через місяць після того, як цей препарат дитині сторін призначив лікар-педіатр ОСОБА_6 , після того, як дитина вже одужала. Отже, з якою метою та для кого саме вказаний препарат купувала позивачка не підтверджено, як й відношення цих витрат до потреб дитини.

- препарат «Респіброн» придбано 22.08.2020, за три тижні до того, як дитина захворіла і, відповідно, за три тижні до того, як лікар-педіатр ОСОБА_6 призначив дитині цей препарат, що викликає у відповідача сумніви щодо належності доказу. Крім того, відповідач заперечує щодо кількості придбаного препарату із врахуванням схеми його прийому.

- не узгоджується із часом рекомендації лікаря й дата придбання вітамінів «Каль-Д3», «Смарт Омега», відповідно, відсутні докази належності цих витрат саме до витрат на дитину сторін по справі.

- щодо препаратів « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (квитанція від 19.08.2020 на суму 170,10 грн.) та « ОСОБА_7 » (квитанція від 17.10.2020 на суму 10,80 грн.), будь-які приписи лікарів на використання їх для дитини відсутні.

- відповідач вважає, що встановлення пломб на зубах та лікування карієсу не є надзвичайними, особливими обставинами, які можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину, оскільки вони не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, чи іншими винятковими ситуаціями, є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, які компенсується за рахунок отримання аліментів.

- серед квитанцій, доданих Позивачкою до позову, наявна квитанція № 1 до прибуткового касового ордеру від 28.08.2020, видана ФОП ОСОБА_8 на суму 300 грн., підстава «медичні послуги лікаря». У рядку «Прийнято від» квитанції вказано: « ОСОБА_9 ». Відповідач у зв`язку із наведеним звертає увагу із посиланням на п.1 ч.1 ст.31 ЦК України, що ОСОБА_3 не могла самостійно сплатити за ці послуги, які не відносяться до дрібного побутового правочину, тобто, вказана у квитанції інформація не може відповідати дійсності.

- наголошує, що позивачка не була позбавлена можливості звернутися з дитиною за безкоштовними обстеженнями у стоматолога та відвідати лікарів у комунальних медичних закладах.

- вимог про стягнення вартості МРТ-дослідження позивачкою не заявлено;

- щодо придбання окулярів дитині, відповідач згодний з тим, що ці витрати на дитину є додатковими у розумінні ст. 185 СК України, однак стверджує, що вже перераховував кошти, в тому числі, за ці витрати особисто на картку дитини.

- стосовно транспортних витрат у відзиві наголошено на тому, що на них не розповсюджуються положення ст.185 СК України, вони відносяться до загальних витрат на утримання дитини.

- квитанція на суму 1233 грн. на придбання канцтоварів також не підтверджує додаткових витрат на дитину, оскільки перелік придбаних матеріалів містить лише канцтовари, необхідні для звичайного навчання в школі, що не викликано особливими обставинами.

- з чеку з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на суму 638 грн. від 28.08.2020 не можливо встановити переліку товарів, отже, обґрунтованість їх придбання не доведена.

- придбання на підставі чеків від 09.09.2020, 26.09.2020 олії ефірної, води боржомі, медичних масок та бахіл не доводить їх використання для потреб дитини.

З відповіді на відзив від 11.05.2021, поданої до справи ОСОБА_1 13.05.2021, окрім тверджень, тотожних за змістом позовній заяві, наголошено на тому, що зустріч батька із дитиною востаннє відбулась у червні 2020 року. Грошові кошти, сплачені відповідачем на картковий рахунок дитини, позивач вважає компенсацією за розбитий ноутбук, належній дитині, вартістю 1 000 євро. Договір про сплату аліментів в нотаріальному порядку не укладався. Крім того, відповідачем не надано доказів перебування його матері у нього на утриманні та фактичних витрат у зв`язку із цим, тієї обставини, що матір потребує матеріальної допомоги.

Позивачка стверджує, що навчальні заклади були обрані з відома відповідача ще з 2014 року. Спростування цієї обставини відповідачем ОСОБА_1 розцінює як намір уникнути витрат. Наголошує, що висновки з приводу наявності особливих здібностей у дитини можуть бути здійснені лише спеціалістами.

Крім того, за твердженням позивачки ФОП ОСОБА_5 здійснює основну діяльність за видом 80.59, який діє з 01.01.2012 інші види освіти.

Зауважує, що в період пандемії заняття з англійської мови проводились дистанційно з використанням платформи «Zoom».Так, вартість навчання включає індивідуальні заняття, навчальні матеріали, вартість прогресивних методик інтерактивні матеріали для комп`ютера та розвиваючі ігри, відеоматеріали. Складання іспитів пояснює наміром дитини в майбутньому навчатись за кордоном, відповідно, підготовка є тривалим процесом та в повній мірі обґрунтовує витрати. Востаннє іспит був складений 06.03.2021. Попередньо, за електронними результатами, рівень володіння дитиною англійською мовою дорівнює рівню В1.

Позивачка також стверджує, що слабкий стан здоров`я доньки пов`язаний з вродженим діагнозом «гіпоксично-ішемічне ураження центральної нервової системи», про що відомо відповідачу. Крім того, 19.08.2020 ОСОБА_10 встановлений діагноз «вегето-судинна дистонія», що зумовило проведення МРТ-дослідження. Дослідження коштує 4 000,00 гривень. Відповідач відмовився брати участь у покритті таких витрат.

Наголошує сторона позивача й на віднесенні стоматологічних послуг до додаткових витрат на дитину. Крім того, перерахування коштів із цільовим призначенням на придбання окулярів дитині належними та допустимими доказами з боку відповідача не підтверджено.

За змістом відповіді на відзив, транспортні витрати вираховувались із врахуванням вартості транспорту загального користування як найбільш бюджетного.

Інших заяв по суті справи та зустрічної позовної заяви подано не було.

Ухвалою суду від 14.05.2021 клопотання представника відповідача адвоката Баранової О.П. про витребування доказів задоволено, зобов`язано ОСОБА_1 надати до суду належним чином засвідчені копії платіжних документів, що підтверджують перерахування (внесення) сплати за заняття англійською мовою ОСОБА_3 з 01.09.2017 до 13.05.2021, складання іспитів, судове засідання відкладено.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились. Згідно з заявою адвоката Петровської В.М., вх.№ від 20.07.2021, представник позивачки просить проводити судові засідання без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Адвокат Баранова О.П. відповідно до письмової заяви, вх.№ від 20.07.2021, просить провести судове засідання 20.07.2021 без участі сторони відповідача, відповідач визнає частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки у сумі 1 255,00 гривень (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), інші позові вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, із врахуванням наданого відзиву. Клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги просить розглянути за відсутності сторони відповідача.

Підстав для відкладення судового засідання, оголошення перерви відповідно до вимог ч.1 ст.223, ст. 240 ЦПК України судом не встановлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення учасників справи протягом судового розгляду, всебічно дослідивши надані у справі письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі таких встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.03.2008, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 27.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області (актовий запис №119 від 27.03.2008). Доказів розірвання шлюбу на час розгляду справи сторонами не надано.

Подружжя має спільну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 15.10.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області (актовий запис №907 від 15.10.2008), яка мешкає з позивачкою, що визнається відповідачем та перебуває на утриманні матері, що не потребує за змістом ч.1 ст. 82 СК України доказування.

За даними характеристики за місцем навчання ОСОБА_3 (Бердянська багатопрофільна гімназія №2), за підписом директора Н.Данилової та класного керівника В.Пушкаш, дитина навчається у гімназії з 01.09.2015, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця, засвоює учбовий матеріал на високому рівні, має довільну зорову, слухову пам`ять, швидко запам`ятовує учбовий матеріал, виявляє логічне та творче мислення, має здібності до вивчення гуманітарних і природничих дисциплін, проявляє особливий інтерес та показує високі результати з іноземної мови, образотворчого мистецтва, має високий загальний розвиток.

Відповідно до довідки №06 від 27.08.2020, виданої в.о. директора Бердянської дитячої художньої школи, ОСОБА_3 , 2008 р.н., навчається у вказаному закладі з 01.09.2019, оплату за навчання з 01.09.2019 по 15.06.2020 у сумі 250 гривень на місяць вносила ОСОБА_1 .

За даними характеристики з художньої школи за підписом директора та класного керівника, ОСОБА_3 є ученицею 2 класу групи «Палітра», має навчальні досягнення високого рівня, можна сказати, талановита дитина. Навчається в повну міру своїх сил. Має добру зорову пам`ять, гарно запам`ятовує учбовий матеріал, виявляє логічне, образне, творче мислення, має здібності до графіки та живопису. ОСОБА_11 застосовує знання на практиці, має прагнення до їх поглиблення за допомогою додаткового матеріалу. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, підтримує зацікавленість естетичним нахилам ОСОБА_12 , сприяє їх розвитку. Забезпечує матеріалами.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит ОСОБА_13 від 31.03.2021 № 04 Бердянської дитячої художньої школи, що ОСОБА_3 дійсно навчається в групі естетичного виховання «Палітра» Бердянської дитячої художньої школи БМР. З 12.03.2020 по 31.03.2020 група естетичного виховання здійснювала діяльність дистанційно зі збереженням батьківської плати 250,00 гривень на місяць (під час каратину). З 01.04.2020 група була закрита у зв`язку з неможливістю організувати дистанційне навчання. Діяльність групи було відновлено з 01.10.2020 року. За період з 01.09.2019 по 15.06.2020 за заняття ОСОБА_3 сплачено наступні кошти: 05.10.2019 року 250 грн., 09.11.2019 року 250 грн., 07.12.2019 року 250 грн., 11.01.2020 року 250 грн., 08.02.2020 року 250 грн., 11.03.2020 року 250 грн. Тотожні дані стосовно сплати за заняття за вказані періоди часу видні з довідки від 07.07.2021 №6 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_14 , виданої Установою культури «Бердянська дитяча художня школа». У довідці також наведені дані стосовно сплати коштів щоразу по 250,00 гривень, у наступні дати: 07.10.2020, 11.11.2020, 05.12.2020, 11.03.2021.

Судом на підставі наданої довідки також встановлено, що надання інформації стосовно здійснення грошових переказів ОСОБА_1 на картковий рахунок викладача ОСОБА_15 , як платежів за навчання в художній школі ОСОБА_9 , не є можливим, оскільки цією інформацією установа не володіє. Дана інформація є особистою. ОСОБА_15 є викладачем ОСОБА_3 .

Згідно з наданими платіжними дорученнями від 05.10.2020, 05.11.2020, 06.12.2020 (за 2 місяці), ОСОБА_1 здійснено сплату на рахунок ОСОБА_15 із призначенням «сплата художньої школи за ОСОБА_3 » у сумі 300,00 гривень щоразу. Крім того, на рахунок ОСОБА_15 ОСОБА_1 06.09.2020 перераховано грошовий переказ у сумі 300,00 гривень. Проте, із врахуванням відомостей, наданій у довідці від 07.07.2021, враховуючи сплату на рахунок фізичної особи, яка є викладачем, а не юридичної особи установи культури, суму сплати (300,00 гривень замість 250,00 гривень за даними довідки щодо розміру щомісячного платежу), суд не приймає ці докази як недостовірні, що слідує з вимог ст. 79 ЦПК України, адже не свідчать про дійсні обставини.

Гарантійний талон від 28.08.2020, 11.09.2020 із квитанцією про сплату за стоматологічні послуги ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» відповідно до ст.79 ЦПК України суд також не приймає як недостовірний доказ, оскільки надана квитанція не свідчить про сплату за лікування саме позивачкою.

Аналогічних висновків суд дійшов при дослідженні бланку замовлення на виготовлення окулярів та товарного чеку на суму 1 950,00 гривень, в яких зазначено лише прізвище « ОСОБА_16 ». Вичерпних даних про ОСОБА_17 , дату народження пацієнта, а також платника офтальмологічних послуг з виготовлення окулярів не вказано.

Письмовими доказами роздруківками з історії хвороби №76158547 від 10.06.2019, 25.09.2020, 21.08.2020, підтверджено, що ОСОБА_3 , хворіла на ГРВІ та синусит (в другому випадку) 11.09.2020 та 25.09.2020 відповідно, крім того, 21.08.2020 повторно встановлено діагноз «ВСД по гіпотоничному типу, цефалгія, міопичний астигматизм». Вказані обставини не заперечується стороною відповідача. Призначено проведення дитині МРТ вбачається з консультативного висновку спеціаліста від 19.08.2020, наявного у матеріалах справи (лікаря-невролога). Наявність інших хронічних захворювань у дитини належними та допустимими доказами не підтверджено.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.02.2021, ФОП ОСОБА_5 здійснює діяльність за кодом КВЕД 80.42.0 «Освіта дорослих та інші види освіти». Проте, згідно з копією свідоцтва платника єдиного податку, суб`єкт господарювання ОСОБА_5 (серії НОМЕР_3 від 25.05.2012), має наступний вид господарської діяльності відповідно до КВЕД: 85.59: «інші види освіти, зокрема, навчання мовам і навичкам спілкування» (http://kved.ukrstat.gov.ua/KVED2010/85/KVED10_85_59.html).

Згідно з довідками Учбового центру «АВС» (ФОП ОСОБА_5 ): від 25.09.2020, ОСОБА_9 дійсно навчається в учбовому центрі з 2013 року, сплату за навчання з цього часу вносить ОСОБА_1 . Крім того, позивачка з 01.09.2017 по час надання довідки сплачує за індивідуальні заняття англійською мовою своєї доньки ОСОБА_3 , з розрахунку 150,00 гривень за 1 академічну годину, 4 рази на тиждень, тобто, сплата за місяць становить 2 400,00 гривень. Канікули у заняттях з 01.06 по 31.08.

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження кількості фактично відвіданих дитиною занять стороною позивача не надано.

За даними довідки Учбового центру «АВС» (ФОП ОСОБА_5 ) від 05.04.2021, центр у період карантину з 12.03.2020 по 22.05.2020 працював дистанційно з дітьми шкільного віку та дорослими оплатно, розмір плати за індивідуальні заняття 150,00 гривень за 60 хвилин. ОСОБА_3 відвідувала заняття з англійської мови за розкладом вівторок, середа, п`ятниця, субота, за заняття сплачувала мати готівкою, квитанцій не вимагала.

Тому суд критично ставиться до наявних у справі копій квитанцій до прибуткового касового ордера ФОП ОСОБА_5 від 07.09.2017, 06.10.2017, 10.11.2017, 07.12.2017, 15.01.2018, 08.02.2018, 06.03.2018, 10.04.2018, 11.05.2018, 07.09.2018, 10.10.2018, 09.11.2018, 10.12.2018, 14.01.2019, 08.02.2019, 07.03.2019, 10.04.2019, 06.05.2019, 06.09.2019, 10.10.2019, 08.11.2019, 06.12.2019, 15.01.2020, 06.02.2020, 06.03.2020, 10.04.2020, 08.05.2020, 09.09.2020, 09.10.2020, 10.11.2020, 10.12.2020, 11.01.2021, 10.02.2021, 10.03.2021, 09.04.2021, 10.05.2021 про сплату ОСОБА_1 за ОСОБА_9 за групові та індивідуальні заняття з англійської мови, зошити, аудіо- відео- за відповідні місяці щодо щомісячної сплати 2 400,00 гривень за кожним платіжним документом, оскільки у наведеній вище довідці чітко зазначено про відсутність квитанцій.

Стороною позивача надано довідку вказаного учбового центру від 04.02.2021 (засвідчена копія у справі), відповідно до якої ОСОБА_1 здійснювала сплату за складання іспитів ОСОБА_18 Cambridge English Assessment в даному центрі у 2019-2021 роках у загальній сумі 6 200,00 гривень. До справи надано два сертифікати у копіях про складання дитиною іспитів у 2020 році та 2021 році на підтвердження рівнів володіння дитиною англійською мовою. Згідно з копіями товарних чеків від 30.01.2019, 04.02.2020, 15.02.2021, ОСОБА_1 за ОСОБА_9 сплатила відповідно 1 600,00 гривень, 1 890,00 гривень, 2 750,00 гривень за складання іспиту YLE Movers, Flyers, A2 Key for Schools (чеки засвідчені печаткою ФОП ОСОБА_5 та підписом).

Проте, до розрахунку позовних вимог вказану суму (сплати за складання іспитів) позивачкою не включено, відповідних позовних вимог про їх стягнення не заявлено.

Відповідно, вказаний доказ суд не приймає як неналежний, оскільки відповідно до норм ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з характеристикою ОСОБА_3 , наданої керівником учбового центру «АВС» 05.04.2021, дитина навчається у центрі з 2014 року (дані відмінні від довідка, датованої 25.09.2020), проявила себе як учениця з високими розумовими здібностями, вміє робити висновки і узагальнення англійською мовою. Інтелектуально розвинена. Має дуже багатий словниковий запас для свого віку. Постійно читає додаткову художню літературу крім основного навчального матеріалу. Можна сміливо сказати, що дитина є дуже талановитою. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини, забезпечує учбовими матеріалами відповідно до програм Cambridge English.

Стороною позивача у додатках до відповіді на відзив надано розрахунок щомісячних витрат на ОСОБА_9 , зокрема, продуктів харчування, непродовольчих товарів (ортопедичного крісла, бойлер електричного, лампи настільної), житлово-комунальних послуг (зокрема, домофону), інтернет- та мобільного зв`язку. У розрахунку наявна примітка про його здійснення згідно Постанови КМУ від 11.10.2016 №780 «Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення», спільного наказу Міністерства соціальної політики України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної служби статистики України від 03.02.2017 №178/147/31 «Про затвердження Методики визначення прожиткового мінімуму, зареєстрованого в МЮУ 01.03.2017 за № 281/30149, фактичних цін у м.Бердянськ, без врахування витрат на предмети гардеробу, першої потреби та санітарії.

Судом враховується, що рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.04.2018 у справі № 826/3639/17, визнано протиправною та нечинною постанову КМУ №780 від 11.10.2016 "Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення". Постановою Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №826/3639/17 Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 в цій частині залишено без змін.

Фактичні ціни на території м.Бердянськ або критерії для їх визначення стороною позивача не доведені.

Судом встановлено, що за даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.02.2021 №02045, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету БМР, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та його матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , у графі «матір» міститься запис про ОСОБА_4 . Відповідно до даних посвідчення НОМЕР_5 , виданим УПФУ у м.Бердянськ, ОСОБА_4 , 1950 р.н., отримує пенсію за віком з 27.06.2005 довічно.

За відомостями з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що наведені у засвідченій копії довідки ГУ ДПС у Запорізькій області від 15.01.2021 №28/10/08-01-52, від 12.05.2021 № 702/10/08-01-52, за період з 4 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року інформація про доходи відповідача ОСОБА_2 відсутня.

Інші докази, надані позивачкою на підтвердження витрат, суд не приймає, оскільки вони не відповідають основним положенням про докази, не є належними та допустимими. Так, згідно з ч.3 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, а відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, суд не приймає довідку щодо витрат на інтернет-зв`язок, житлово-комунальні послуги у вигляді виписки, яка не засвідчена уповноваженою особою банківської установи, не свідчить про період здійснення витрат та об`єкту нерухомості, за яким ці сплати здійснювались. Тотожних висновків суд дійшов й щодо низки квитанцій про придбання канцтоварів, медикаментів, продовольчих товарів, художніх товарів, доданих до відповіді на відзив. Вказані докази не доводять здійснення витрат саме на придбання продуктів харчування та інших товарів для використання / споживання дитиною, не підтверджують здійснення сплати саме ОСОБА_1 .

Крім того, не вбачається з видаткової накладної від 12.04.2021 тієї обставини, що сплату за ортопедичне крісло здійснювала саме ОСОБА_1 та воно призначено для використання малолітньою ОСОБА_3 . Також, не є належними стосовно заявлених позовних вимог та допустимими докази, до яких відносяться скріншоти смс-повідомлень.

Проте, наданими квитанціями від 19.03.2021 та 12.04.2021 відповідно підтверджено сплату ОСОБА_1 10629,00 гривень за придбання бойлера Ariston (у кредит), та 1 480,00 гривень настільної лампи Intelite.

У первісній позовній заяві зазначено відомості про ОСОБА_19 як представника позивачки. Надано попередній розрахунок суми судових витрат від 05.10.2020

При цьому, довіреність від імені ОСОБА_1 від 15.01.2019, свідчить про те, що ОСОБА_1 уповноважено ОСОБА_19 лише з питань оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_20 , а також для представництва інтересів позивачки як власниці успадкованого нерухомого майна. Представництво у судових органах за змістом довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Ларіним О.С. за р.№13 від 15.01.2019, передбачено лише з питань, передбачених у довіреності. Крім того, заслуговує на увагу, що нотаріус при посвідченні довіреності, наданої від імені ОСОБА_1 , зазначив, що довіреність підписана ОСОБА_21 . За даними Єдиного реєстру адвокатів України свідоцтва про право на здійснення адвокатської діяльності ОСОБА_19 не станом на 02.03.2021 отримувала.

Згідно з ордером серії АА №088835 від 16.10.2020, ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 16.10.2020 надається правова допомога у судах всіх інстанцій адвокатом Петровською В.М. Проте, до справи долучений договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_14 від 05.05.2021, відповідно до умов якого (п. 3.1) розмір гонорара адвоката встановлюється за домовленістю. Договір відповідно до п. 5.1 діє з моменту підписання до досягнення позитивного результату та виконання адвокатом всіх необхідних дій у справі для цього.

Згідно з копією квитанції від 05.05.2021 на підставі договору (без зазначення реквізитів) ОСОБА_1 сплачено 5 000,00 гривень адвокату Петровській В.М. Крім того, згідно з описом робіт (наданих послуг) від 20.07.2021, адвокат Петровська В.М. зазначає, що 05.05.2021 надано правничі професійні послуги з консультування та попереднього опрацювання матеріалів, вартість яких становить 500,00 гривень, 10.05.2021 з опрацювання законодавчої бази, вивчення судової практики 1 000,00 гривень, зі складення процесуальних документів (запитів, відповіді на відзив, клопотань, заяв тощо) з 10.05.2021 по 20.07.2021 2 500,00 гривень, участь у судових засіданнях 2 години 1 000,00 гривень. Вартість однієї години витраченого часу адвоката складає 500,00 гривень. Опис погоджує надання та прийом послуг сторонами та факт отримання плати, засвідчений підписами позивачки та її представника.

Відповідно до протоколу судового засідання від 15.06.2021 з 14-10 години до 15-01 години адвокат Петровська В.М. брала участь під час судового засідання з розгляду даної цивільної справи.

За змістом клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, поданого адвокатом Барановою О.П., в усіх процесуальних документах (позовних заявах, відповіді на відзив) в якості представника зазначено ОСОБА_19 , яка не є адвокатом, діє за довіреністю від ОСОБА_1 . Попередній розрахунок витрат на правничу допомогу не містив такого виду, як представництво інтересів в суді, що відповідно до ч.2 ст.134 ЦПК України є підставою для відмови у цій частині. Представник звертає увагу, що стадія розгляду справи з 05.05.2021 не вимагала значного обсягу правничої допомоги відповідно до п.1,2 опису робіт, наданого адвокатом Петровською В.М. та такого обсягу часу. Щодо п.3 опису, перелік документів не конкретизований.

Враховуючи критерії дійсності та необхідності адвокатських витрат, які на переконання адвоката не дотримані, із посиланням на положення ст. 137, 141 ЦПК України, розумність їх розміру, сторона позивача вважає за необхідне зменшити витрати на правову допомогу до 500,00 гривень за 1 годину перебування в судовому засіданні 15.06.2021, які, в разі часткового задоволення позову мають бути покладені на обидві сторони.

Суд при розгляді справи враховує, що наданими відповідачем квитанціями підтверджено перерахування у 2020 році на рахунок ОСОБА_3 , з приводу чого заперечень стороною позивача не висловлено, таких грошових коштів: за січень 1196 грн., лютий 5189 грн., березень 998 грн., квітень 5090 грн., травень 3494 грн., червень 2695 грн., липень 1990 грн., серпень 1840 грн., вересень 1592 грн., жовтень 1696 грн., листопад 2793 грн., грудень 2500 грн.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1,5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.8-9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ч.2-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За нормою ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розглядаючи справу, суд враховує відповідно до ч.1 ст.182 СК України: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, як передбачено ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Так, суду не надано належних та допустимих доказів, що в повній мірі підтверджують розмір щомісячних витрат для утримання спільної дитини сторін у справі. Проте, суд враховує, що встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум, необхідний для задоволення щомісячних потреб малолітньої ОСОБА_3 підлягає захисту та має бути достатнім. Також, суд враховує рівність обов`язку батьків з утримання дитини.

За нормою ч.3 ст.182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Так, відповідачем не доведено тієї обставини, що його матір перебуває у нього на утриманні та потребує матеріальної допомоги. Сам по собі факт спільного проживання із матір`ю та отримання нею пенсійних виплат за віком не свідчить на користь доводів ОСОБА_2 .

Відповідачем у справі не доведено й розміру щомісячних витрат на власні потреби, дійсний рівень доходу та грошових зобов`язань (в разі їх наявності). Так само відсутні й відомості про реєстрацію за відповідачем на праві власності рухомого та/ або нерухомого майна.

Суд при визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті щомісячно, враховує й стан здоров`я дитини, а саме, підтвердження захворювання на респіраторні хвороби двічі за 2020 рік, ВСД по гіпотоничному типу, цефалгію, міопичний астигматизм. При цьому, доказів наявності систематичних витрат у зв`язку із наведеним та особливих потреб дитини стороною позивача не надано.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на час розгляду справи, а саме, з 1 січня 2021 року та 1 липня 2021 року відповідно прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 395,00 гривень та 2 510,00 гривень.

Із врахуванням фактично сплачених відповідачем сум за 2020 рік на картковий рахунок ОСОБА_3 , розміру щомісячного платежу, тобто, підтвердження дійсних витрат, що перевищують його заробіток (дохід), за недоведеності джерел походження коштів, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини у сумі 2 500,00 гривень підлягає задоволенню.

Суд враховує, що призначення платежів у квитанціях за 2020 рік, наданих відповідачем на підтвердження перерахування коштів доньці періодичними сумами не містять, тобто, їх цільове призначення саме в рахунок сплати аліментів, а не у зв`язку із іншим зобов`язанням, домовленістю між сторонами у справі тощо, не доведено.

Тому суд вважає за необхідне щомісячно стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі, що відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, із розрахунку на час розгляду справи, в межах заявлених позовних вимог, тобто, у сумі 2 500,00 гривень, що щорічно підлягає індексації відповідно до закону, з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Стосовно стягнення додаткових витрат суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, нормою ст.185 СК України врегульовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Із врахуванням часу розгляду справи, суд розглядає вимогу про стягнення додаткових витрат наперед як стягнення фактично понесених витрат.

Суд виходить з того, що ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню в судовому засіданні.

Так, доказів того, що дитина часто хворіє, потребує регулярних обстежень та посиленого харчування, що зумовлює певний рівень потреб, позивачкою не надано.

Купівля канцтоварів, аксесуарів для художніх занять, сплата за навчання англійській мові (зокрема, складання іспитів), у художній школі, як встановлено судом, не відноситься до складу додаткових витрат, не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень ст.185 СК України. Твердження, які наведені у характеристиках з художньої школи та учбового центру з вивчення англійської мови, не свідчать про наявність особливих обставин у розвитку дитини.

Суд наголошує, що дитина відвідує навчання з іноземної мови та художню школу за бажанням матері, факту узгодження вибору закладів із батьком дитини суду не доведено. Проте, мотиви вибору освітнього закладу мають залежити, на переконання суду, й від матеріальних можливостей, й від бажання батьків, а, також, - саме погодженого вибору сторін у справі задля дотримання інтересів дитини та можливості мирного врегулювання питання сплати за них.

Таким чином, відвідування навчання з іноземної мови, художньої школи є загальним розвитком дитини, не є обов`язковим, свідчить про добровільне волевиявлення одного із батьків, у даному випадку, матері, яка прагне до всебічного розвитку доньки.

До розрахунку позовних вимог сплату за складання іспитів позивачкою не включено, відповідних позовних вимог про їх стягнення не заявлено.

Докази витрат на лікування дитини у стоматолога судом не прийняті, як зазначено вище по тексту рішення, крім того, такі витрати, в разі їх підтвердження, не відносяться до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Стоматологічні огляди та періодичне лікування є звичайною потребою та необхідною складовою здоров`я дитини, не мають ознаки надзвичайності.

Стосовно придбання окулярів, хоча ця обставина й визнається відповідачем як така, що зумовлює наявність додаткових витрат, проте, з урахуванням наданих позивачем доказів, що не відповідають загальним положенням про доказування, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат в цій частині не встановлено.

Щодо медичного обстеження (МРТ) суд зауважує, що сторона позивача у відповіді на відзив зазначає, що обстеження не проведене, а дійсна вартість дослідження з наявних письмових доказів не встановлена.

Транспортні витрати, вочевидь, не відносяться до складу додаткових витрат, мають щоденний загальний характер. Крім того, розрахунок стороною позивача наведений без належного обґрунтування вартості та систематичності поїздок.

Суд також критично ставиться до придбання бойлера та настільної лампи виключно в інтересах дитини. Крім того, ці витрати віднесено до розрахунку щомісячних, а не додаткових витрат.

Таким чином, судом встановлено підстави для відмови у задоволенні позовних вимог частині стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 у повному обсязі.

Суд при розгляді справи відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України застосовує правові висновки, наведені у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 201/15248/16-ц, провадження № 61-4862св18, від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц, провадження № 61-47858св18, від 30.01.2019 у справі № 205/4622/16-ц, провадження № 61-22588св18, від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19, провадження № 61-19103св19, від 26.09.2018 у справі № 761/6933/17, провадження № 61-30007св18.

Суд також наголошує, що згідно із усталеною практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства: суду та сторін (позивача та відповідача).

Ця диференціація об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду.

Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 гривень, від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що стороною позивача подано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 гривень.

Проте, підстав для їх стягнення з відповідача на користь позивачки в повному обсязі, із врахуванням клопотання представника відповідача про зменшення їх розміру, судом не встановлено.

Так, участь адвоката Петровської В.М. у судовому засіданні відбувалась протягом 1 години. Матеріалами справи підтверджено надіслання одного адвокатського запиту (до художної школи). Суд погоджується із твердженням відповідача, що стадія розгляду справи станом на травень 2021 року не вимагала такого обсягу роботи, який наведений у п.1,2 опису. У відповіді на відзив від 11.05.2021 в якості представника позивача зазначена представник ОСОБА_19 .

Тому, оскільки позовні вимоги задовольняються частково, суд, із урахуванням п.3 ч.2, ч.3 ст.141 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат позивачки на професійну правничу допомогу з 5 000,00 гривень до 1 000,00 гривень та, відповідно, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половини підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, тобто, у сумі 500,00 гривень.

Вказана сума, на переконання суду, є співмірною із складністю справи; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи.

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 229, 245, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 2 500,00 гривень (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), щомісячно, починаючи з 09.10.2020 до досягнення дитиною повноліття, з щорічною індексацією відповідно до закону.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 копійок) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 500,00 (п`ятсот гривень 00 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 20.07.2021.

Суддя Л. А. Вайнраух