гСправа № 358/222/21 Провадження № 2-н/358/53/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

22 березня 2021 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Кіхтенко С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, в розмірі 25% всіх видів доходу боржника, щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду і до закінчення навчання,-

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Богуславського районного суду Київської області суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня подання заяви до суду і до закінчення навчання, в розмірі 25% всіх видів доходу боржника, щомісячно.

Вивчивши заяву та наявні матеріали, встановлено, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як визначено статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов`язок по утриманню повнолітніх дочки або сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, що закріплені у різних главах Сімейного кодексу України.

Так, згідно із частиною першою статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (частина перша статті 6СК України). Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (частина тертя статті 6СК України).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленум Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Цей склад юридичних фактів розглядається у позовному провадженні за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, стягнення аліментів відповідно до статті 161 ЦПК України в порядку наказного провадження можливе на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги ж щодо стягнення аліментів на повнолітніх осіб, які продовжують навчання, вирішується в позовному провадженні.

Також, частиною третьою статті 199 СК України визначено коло суб`єктів, які мають право звернутися до суду з відповідним позовом: право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На підставі свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого повторно 21 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, встановлено що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла вісімнадцятирічного віку (повноліття).

Відтак, необхідно звернути увагу заявника на те, що відповідно до закону повнолітня дитина, яка продовжує навчання, має повний обсяг цивільної процесуальної дієздатності та може звернутись самостійно з позовом про стягнення аліментів на її утримання; у разі подання позову матір`ю дитини, повнолітню дитину має бути обов`язково зазначено у позовній заяві у якості третьої особи у справі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заявником ОСОБА_1 на підтвердження матеріального стану не надано довідки про її доходи.

Також, у зв`язку із необхідністю з`ясування можливостей батька надавати матеріальну допомогу дочці, яка є повнолітньою та продовжує навчання, суд дійшов висновку, про наявний спір про право, що унеможливлює розгляд вказаної заяви в порядку наказного провадження.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підставі для видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання в розмірі 25% всіх видів доходу боржника, щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду і до закінчення навчання.

Згідно пункту три частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає доцільним відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Відповідно до частини другої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Водночас, заявник має право у цьому випадку звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку, що передбачено у частині другій статті 166 ЦПК України.

Згідно положень ч. ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 165, ст.ст. 164, 166, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, в розмірі 25% всіх видів доходу боржника, щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду і до закінчення навчання - відмовити.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 її право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у позовному провадженні за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Копію ухвали разом із заявою та доданими до неї матеріалами надіслати заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. О. Кіхтенко