Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2021 Справа №607/11394/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , у якому просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 544 718 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2014 року, відповідач зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 27 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, вказане судове рішення ОСОБА_4 належно не виконував, ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, у зв`язку з чим в останнього утворилася заборгованість, яка, станом на 01.06.2020 року становила 34 838,67 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при несплаті аліментів позивачка має право вимагати стягнення неустойки (пені), яка, за період із серпня 2016 року по травень 2020 року, становить 544 718 грн. 00 коп.

Від представника відповідача адвоката Фльорківа О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує на те, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів виконує функцію майнової відповідальності та є майновим покаранням боржника за невиконання або невчасне виконання ним свого обов`язку сплатити аліменти. При цьому, обов`язковими умовами для застосування до боржника майнового покарання (стягнення), є його винна протиправна поведінка, котра виражена у формі ухилення від виконання ним свого батьківського обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та наявність вини боржника, у формі умислу чи необережності, у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно, відсутність у діях боржника вини у виникненні заборгованості, ознак ухилення від виконання ним свого обов`язку утримувати дитину, не дає підстав для притягнення боржника до майнової відповідальності та накладення на нього майнового стягнення у вигляді неустойки (пені). Позивач у позовній заяві стверджує, що із серпня 2016 року відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Проте, таке твердження вважає безпідставним та таким, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи. Так, як вбачається із розрахунку, за весь період, заявлений позивачем до розрахунку, відповідачу нараховано зобов`язання зі слати аліментів на загальну суму 88 917,99 грн. При цьому, у даному періоді відповідачем сплачено аліменти в розмірі 65 990,00 грн. Крім того, протягом липня-серпня 2020 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 7 500,00 грн. Відтак, загальний розмір аліментів, нарахованих за весь період, заявлений позивачем до розрахунку, та сплачених відповідачем, складає 73 490,00 грн. Наведену обставину сплати відповідачем аліментів в розмірі 73 490,00 грн. із загальної суми 88 917,99 грн., нарахованих за весь період, заявлений позивачем до розрахунку, вважають такою, що в повній мірі спростовує обставину ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, якою позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги. Навпаки, відповідач вчиняє дії та вживає заходів для сплати платежів за минулі періоди, заборгованість за якими утворилася не з його волі. Так, Відповідач до 2020 року не мав постійного доходу, намагався працевлаштуватися за кордоном та був відсутній на території України. Проте, при першій можливості вживав заходів для сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, запобігання простроченню зі сплати чергових платежів. Станом на даний час, відповідач працевлаштований за основним місцем роботи в Комунальному підприємстві «Тернопільелектротранс» та отримує щомісячний дохід, та за рахунок списання частки від його доходу сплачуються щомісячні платежі по аліментах. Відтак, вважає, що у виникненні заборгованості відсутня вина відповідача, що, у відповідності до положень статей 155,196 СК України, свідчить про відсутність підстав для притягнення його до майнової відповідальності та накладення на нього майнового стягнення у вигляді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Також, вважає, що позивачем невірно обчислено розмір пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем, та загального розміру пені.

Позивачка ОСОБА_3 надала суду відповідь на відзив у якій вказує на те, що згідно розрахунку заборгованості по аліментах Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 01.06.2020 року, у ОСОБА_4 існує заборгованість, а саме 34 838, 67 грн. Тобто, слід прийти до висновку, що кінцева сума заборгованості по сплаті аліментів (та що існувала на момент звернення з позовом до суду) становить 34 838, 67 грн. Тому вважає, що на вказану суму слід нараховувати неустойку (пеню), яка розраховувалася за формулою заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %, яка наведена у Постанові Верховного суду від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/ 16-ц. ОСОБА_4 не сплачував аліментів з суб`єктивних причин тобто з причин, що прямо залежать від нього, а відтак доводи відповідача про відсутність його вини не заслуговують на увагу. Вважає, що не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що в діях боржника відсутня вина у виникненні заборгованості, а також відсутні ознаки ухилення від виконання ним свого обов`язку утримання дітей, оскільки відповідачем не наведено жодної обставини об`єктивного характеру, а також підтвердження цих обставин.Аргументи відповідача про безпідставність твердження позивача про ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, повністю спростовуються відомостями відображеними у розрахунку заборгованості по аліментах від 22.06.2020 року. Відповідачем не надано доказів щодо відсутності у нього певний час роботи. Вважає, що виходячи із принципу диспозитивності, вона має право звернутися до суду із позовом про стягнення суми повного розміру неустойки (пені).

01 жовтня 2020 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Сампара Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Фльорків О.В. в судовому засіданні позовних вимог не визнав та проти їх задоволення заперечив, суду пояснив, що в діях відповідача відсутній умисел, який передбачає ухилення від сплати аліментів; сума заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів на даний час складає 6 315 грн.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Під час перебування сторін у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_5 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 24 травня 2017 року Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області) та ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно 24 травня 2017 року Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області). Батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що підтверджено даними зазначених свідоцтв.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2014 року вирішено стягувати із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 27 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

В порядку виконання вказаного рішення суду, Кременецьким районним судом Тернопільської області 14 січня 2015 року видано виконавчий лист №601/2614/14-ц, який перебуває на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Згідно, наявного при матеріалах справи, розрахунку заборгованості по аліментах від 22.06.2020 р., наданого головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В., за ОСОБА_4 , станом на 01.06.2020 р. рахується заборгованість в розмірі 34 838,67 грн. Крім цього, у вказаному розрахунку зазначено, що згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №50002133 від 26.08.2016 р. заборгованість по аліментах станом на 26.08.2016 року складала 11 910,68 грн.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_9 суду пояснила, що станом на 01.06.2020 року за ОСОБА_4 рахувалась заборгованість зі сплати аліментів на суму 34838,67 грн. за період з 27.11.2014 року по 01.05.2020 року, яка включає у себе заборгованість яка виникла за період з 27.11.2014 року по 26.08.2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 неналежним чином виконував рішення суду про сплату аліментів на утримання його неповнолітніх дітей, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц.

Суд вважає, що несплата та несвоєчасна аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити згідно рішення суду в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, мала місце з вини ОСОБА_4 , тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із відповідача.

Суд відкидає розрахунок пені, який надав представник позивача, оскільки вважає, що ним при проведенні розрахунку не враховано суми платежів, які сплачувались відповідачем упродовж серпня 2016 - травня 2020 років. Так, при розрахунку пені представником позивача не враховано суми сплачених відповідачем наступних платежів: січень 2018 року - 5 000 грн., лютий - 10 000 грн., березень 2018 року 5000 грн., червень 2018 року 1990 грн., липень 2018 року 2000 грн., серпень 2018 року 2000 грн., вересень 2018 року 2000 грн., жовтень 2018 року лютий 2019 року - 6500 грн., березень 2019 року 15000 грн., квітень 2019 року - 4500 грн., вересень 2019 року 3000 грн., жовтень-листопад 2019 року 2000 грн., грудень 2019 року - 3000 грн., лютий 2020 року 2000 грн., березень 2020 року 2000 грн. Відтак, суд вважає, що неврахування зазначених платежів, зумовило нарахування представником позивача пені без належного встановлення кількості днів прострочки по кожному черговому платежу, з урахуванням дати їх погашення відповідачем.

Врахувавши суми платежів по сплаті аліментів, які вносив відповідач, суд вважає, що сума нарахованої пені за період із серпня 2016 року по травень 2020 року буде складати 170 407,47 грн., у тому числі: за 2016 рік 19639,39 грн., за 2017 рік 86637,74 грн., за 2018 рік 20331,80 грн., за 2019 рік 39461,98 грн., за 2020 рік 4336,56 грн.

Беручи до уваги обраховану пеню, яка на думку суду буде складати 170 407,47 грн. станом на 01 травня 2020 року, щомісячну суму стягуваних з відповідача аліментів, розмір і дати внесення платежів на погашення заборгованості, період, протягом якого в подальшому така заборгованість існувала є очевидним той факт, що загальна сума обрахованої за вищевказаною формулою пені за несплату відповідачем ОСОБА_4 аліментів значно перевищуватиме розмір самої заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку пені перевищуватиме розмір заборгованості, яка складає у відповідача по аліментних платежах 15427,99 грн.. Так, як вбачається із наданого розрахунку державним виконавцем, відповідачу нарахованоаліментних платежів за вказаний період на загальну суму 88917,99 грн., сплачено ним за вказаний період у розмірі 65990 грн. Крім цього, відповідачем сплачено протягом липня-серпня 2020 року аліменти у розмірі 7500 грн., що підтверджено наданими ним суду дублікатами квитанції ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідачем на думку суду, буде складати: 88917,99 73490 = 15427,99 грн.

Враховуючи наведене, суд проаналізувавши та оцінивши докази надані сторонами вважає, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає до часткового задоволення, а тому вважає, що слід стягнути із відповідача на користь позивача 15427,99 грн. нарахованої пені, що не буде перевищувати розмір заборгованості відповідача за вказаний період. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд відкидає та не бере до уваги твердження представника відповідача про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості через перебування його за межами України у пошуках роботи, оскільки вважає, що такі твердження є голослівними та не звільніють ОСОБА_4 від обов`язку вчасно та у встановленому розмірі сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей. Крім цього, суд зазначає, що відповідач є працездатною особою, стан здоров`я його задовільний, що дозволяло йому своєчасно сплачувати аліменти. Визначаючи розмір пені, суд також зазначає, що відповідачем не надано доказів, що заборгованість по сплаті аліментних платежів утворилась з незалежних від нього причин, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для нарахування відповідачу неустойки за несплату аліментів за вказаний період.

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем у відповіді на відзив заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь 4 000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, однак письмових доказів на підтвердження фактично понесених витрат ні позивач, ні її представник не надала. Так, представником позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, документальні докази оплати позивачем таких витрат (фіскальні чеки, касові ордери, тощо), прийняття позивачем наданих послуг. Тому, суд вважає, що у стягненні витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката позивачу слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 пеню за не сплату аліментів за період з 01.08.2016 року по 01.05.2020 року в розмірі 15 427 (п`ятнадцять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 99 коп.

У решті вимог, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 18 березня 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан