Справа № 133/2944/20
Провадження № 22-ц/801/1404/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 рокуСправа № 133/2944/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Войтка Ю. Б., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Кучерук І. М. в приміщенні суду в м. Козятин, повний текст рішення складено 21 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року у справі № 133/887/18 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно з урахуванням індексації на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20 квітня 2018 року до повноліття дитини. Зазначає, що вона самостійно виховує сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач аліментів не сплачує в повному обсязі за рішенням суду, не працює, але здає в оренду приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1 , проживає у їх спільному будинку. Позивач вимушена знімати в оренду квартиру, де проживає із сином. Вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь сина прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років збільшився згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», а також вказує на те, що потреби їхнього сина, якому вже 12 років, значно зросли. Значно зросла вартість одягу, взуття, шкільного приладдя, продуктів харчування. Стверджує, що за її розрахунками, на утримання сина позивач витрачає щомісячно 6000 грн, а обов`язок батьків по утриманню дитини є рівним, відтак обгрунтованим є розмір аліментів 3000 грн щомісячно.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів про погіршення її матеріального стану чи стану здоров`я, а також доказів того, що матеріальний стан відповідача з дня ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів змінився настільки, що дозволяв би сплачувати йому аліменти у більшому розмірі, ніж це встановлено рішенням суду, а сама зміна прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів. Крім того, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів витрати позивача на навчання та лікування дитини, оскільки за своєю суттю ці витрати є додатковими витратами на утримання дитини, а тому наявність цих обставин є підставою для звернення позивачем до суду з вимогою про їх компенсацію батьком дитини у порядку передбаченому законом.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити та ухвалити нове про задоволення позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що розмір аліментів, який сплачує відповідач є замалим, позивач вимушена знімати квартиру, за яку сплачує оренду плату. За підрахунками позивача, щомісячно вона витрачає на сина 6000 грн, а тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 3000 грн щомісячно. Відповідач є громадянином Республіки Молдова, придбав автомобіль, що може вказувати, що його майновий стан покращився.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Сторони з 16 листопада 1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2011 року розірвано /а. с. 3/.

В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. с. 6/.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року у справі № 133/887/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно з урахуванням індексації на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20 квітня 2018 року до повноліття дитини /а. с. 8/.

Відмовляючи в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів про погіршення матеріального стану чи стану її здоров`я, а також доказів того, що матеріальний стан відповідача з дня ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів змінився на стільки, що дозволяв би сплачувати йому аліменти у більшому розмірі, ніж це встановлено рішенням суду, а сама зміна прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів. Крім того, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів витрати позивача на навчання та лікування дитини, оскільки за своєю суттю ці витрати є додатковими витратами на утримання дитини, а тому наявність цих обставин є підставою для звернення позивачем до суду з вимогою про їх компенсацію батьком дитини у порядку передбаченому законом.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог зроблений за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 викладено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

У статті 192 СК України тільки вказано на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Отже, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, проте може бути підставою для перерахунку розміру стягнутих аліментів державним виконавцем.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Зазначене узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного цивільного суду щодо застосування норм права, викладеним у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 51сво18).

Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. /див. постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17/.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду доказів про погіршення її матеріального стану чи стану здоров`я, а також те, що матеріальний стан відповідача з дня ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів змінився на стільки, що дозволяв би сплачувати йому аліменти у більшому розмірі, ніж це встановлено рішенням суду.

При цьому, місцевим судом правильно зазначено про те, що зміна прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів. Крім того, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів витрати позивача на навчання та лікування дитини, оскільки за своєю суттю ці витрати є додатковими витратами на утримання дитини, а тому наявність цих обставин є підставою для звернення позивача до суду з вимогою про їх компенсацію батьком дитини у порядку передбаченому законом.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Ю. Б. Войтко

В. П. Рибчинський