Справа № 481/245/21
Провадж.№ 4-с/481/2/2021
У Х В А Л А

іменем України

17.03.2021 року м.Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В, за участі секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Піскуна Віталія Володимировича під час виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просив визнати неправомірними бездіяльність державного виконавця Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса ) Піскуна В.В. щодо не зняття арешту з нерухомого майна, який був накладений у виконавчому провадженні №27388345 від 04.07.2011 року постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника та зобов`язати державного виконавця Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса ) Піскуна Віталія Володимировича, а у випадку нездійснення ним повноважень державного виконавця цього відділу уповноважену особу Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса ) зняти арешт, накладений у виконавчому провадженні №27388345, 04.07.2011 року постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.

Як на підставу вимог вказано, що на виконання рішення Новобузького районного суду Миколаївської області у справі 2-386 стягувачу ЗАТ «УІСК Інвестсервіс» ( змінило організаційно-правову форму на ПАТ «УІСК Інвестсервіс») АТ ) було видано виконавчий лист. На підставі якого було відкрито виконавче провадження з одночасним накладенням арешту на усе приналежне боржнику ОСОБА_1 майно. Постановою державного виконавця від 14.07.2011 виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому арешт, накладений на нерухоме майно не скасовано до теперішнього часу. На звернення до державної виконавчої служби заявник отримав відповідь, що скасувати арешт не можливо, оскільки виконавче провадження закінчено 14.07.2014 року та знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання.

У зв`язку із цим, скаржник вважає, що право на належне йому майно у виді садиби та земельної ділянки, а саме щодо вільного розпорядження ними, безпідставно обмежується, шляхом зберігання арешту, а тому такий арешт підлягає скасуванню в судовому порядку.

01.03.2021 року Новобузьким районним судом Миколаївської області (суддя Уманська О.В.) постановлено ухвалу про прийняття скарги до розгляду

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомленні належним чином, що не перешкоджає розгляду скарги за їх відсутності. Скаржник в своїй скарзі просив справу розглянути за його відсутності.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи 2-386/09, суд встановив наступне.

28.09.2010 року Новобузьким районним судом Миколаївської області ухвалено рішення по справі за позовом Закритого акціонерного Товариства «Українська Інноваційна Страхова Компанія Інвестсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, відповідно до якого стягнуто з відповідача на користь позивача суму в розмірі 5295,32 грн. та 82,95 гривень судових витрат.

Згідно з витягом з виконавчого провадження №27388345, стан виконавчого провадження за вище вказаним судовим рішенням завершено. Постановою від 14.07.2011 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити місце проживання боржника) (у редакції на момент винесення постанови) ( а.с.4).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2021 року підтверджується, що на належні заявнику земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1 накладено арешт відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2011 року №27388345, винесеної державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новобузького районного управління юстиції. Об`єктом обтяження вказано невизначене майно, все нерухоме майно (а.с.5-6).

Листом від 22.02.2021 року Відділ державної виконавчої служби повідомив заявнику, що немає можливості зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , оскільки зазначене виконавче провадження завершене на підставі п.5 ч.1ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» та знищене за закінченням трьох річного строку зберігання (а.с.7).

Відповідно до відомостей зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Закрите акціонерне Товариство «Українська Інноваційна Страхова Компанія Інвестсервіс» змінило свою організаційно-правову форму на Приватне акціонерне Товариство «Українська Інноваційна Страхова Компанія Інвестсервіс»(а.с.3).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент накладення арешту на майно) за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Разом з тим відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент накладення арешту на майно) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може бути накладений у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент накладення арешту на майно) серед іншого визначено, що арешт з майна боржника може бути знято за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом лише у випадку незавершеного виконавчого провадження.

Таким чином у випадку завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий лише за рішенням суду. Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

За правилами частини 5 статті 47Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент завершення провадження) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно, пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з пунктом 8.19 розділу 8 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 (чинному на момент завершення виконавчого провадження та його знищення) завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання.

Із листа Відділу державної виконавчої служби від 22.02.2021 року за вих.№2551/99-36 вбачається, що органом державної виконавчої служби скаржнику відмовлено у знятті арешту у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу та знищення виконавчого провадження. Одночасно запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо зняти арешту з майна.

Доказів повторного направлення виконавчого документа на примусове виконання матеріали справи не містять.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що арешт на нерухоме майно, до складу якого ввійшли житловий будинок та земельна ділянка відповідача, накладено без урахуванням співмірності сумі стягнення за виконавчим документом, відсутності доказів здійснення іншого виконавчого провадження за вищезазначеним рішенням суду, а також знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строку його зберігання, що унеможливлює вчинення державним виконавцем виконавчих дій щодо зняття арешту з майна, а також тривалості такого арешту за відсутності відкритого виконавчого провадження, що порушує права заявника, як сторони виконавчого провадження, а також спливу строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги.

Однак, зважаючи на те, що виконавче провадження завершено, а його матеріали знищені, внаслідок чого державний виконавець позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії, скарга підлягає задоволенню шляхом скасування арешту з майна, накладеного відповідно до постанови від 04.07.2011 року.

Разом з тим, суд відмовляє у вимозі скаржника щодо визнання неправомірними бездіяльність державного виконавця Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса ) Піскуна В.В. щодо не зняття арешту з нерухомого майна, який був накладений у виконавчому провадженні №27388345 від 04.07.2011 року постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент здійснення провадження) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент завершення провадження) визначено наслідки завершення виконавчого провадження, відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином у зазначеній редакції закону останній не містив норми відповідно до яких державний виконавець був зобов`язаний зняти арешт при завершенні виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.47 ЗУ (якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи).

Зазначений вище текст Закону України «Про виконавче провадження» був чинний в редакції Закону № 2677-VI ( 2677-17 ) від 04.11.2010 року та вступив в дію з 08.03.2011 року. Натомість зміни в «Інструкцію про проведення виконавчих дій» затверджену наказом МЮУ № 74/5 від 15.12.99 року, в якій було зазначено, що якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника в зв`язку з приведенням у відповідність до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» в зазначеній вище редакції зміни внесено лише в 2012 році.

Крім того в тій же ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний зняти арешт при завершенні виконавчого провадження крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Враховуючитой факт, що виконавче провадження знищено на даний час перевірити зазначені обставини судом не виявилося можливим.

Керуючись статями 447-451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Піскуна Віталія Володимировича під час виконання судового рішення - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений на майно ОСОБА_1 відповідно до постанови Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження №27388345 від 04.07.2011 року, реєстраційний номер обтяження 11352932.

У іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 22.03.2021 року.

Суддя О.В.Уманська