ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року

м. Харків

справа № 626/1672/20

провадження № 22-ц/818/1861/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області, ухвалене 08 грудня 2020 року у складі судді Рибальченко І.Г. -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 26.12.2019 з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини доходу позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2019 і до повноліття дітей. Оскільки ОСОБА_5 народився після спливу одного року семи місяців та шести днів після розірвання шлюбу між сторонами у справі і запис про батька даної дитини зроблено за вказівкою матері, позивач не має обов`язку її утримувати і тому змушений звернутися до суду із дійсним позовом.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 8 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що обов`язок позивача сплачувати аліменти встановлений судовим наказом. Відповідно до ч. 8 ст. 170 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Отже, позивачем неправильно обраний спосіб захисту своїх цивільних прав у порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про звільнення його від сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд допустив порушення норм процесуального та матеріального права. Встановивши, що відомості про батька в свідоцтві про народження ОСОБА_6 записані зі слів матері, суд неправильно застосував норми матеріального права та помилково вважав, що позивач не має права на позов, хоча таке право встановлене вимогами ст. 273 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Усунувшись від розгляду справи по суті, суд порушив встановлене ст.2 ЦПК України завдання судочинства та позбавив позивача прав на справедливий суд.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню..

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 06.10.2007 по 19.02.2013 (рішення Красноградського районного суду від 19.02.2013 у справі №626/170/13-ц, провадження №2/626/144/2013).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з даними свідоцтва про народження від 05.08.2014 батьком дитини записаний позивач (а.с. 7).

Згідно з даними копії актового запису про народження № 20 від 05.08.2014 відомості про батька ОСОБА_3 25.07.2014 внесені за заявою матері на підставі ст.135 СК України.

Судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 26.12.2019 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини доходу позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.12.2019 і до повноліття дітей (а.с. 4).

Звертаючись до суду з дійсним позовом, ОСОБА_1 послався на те, що не є батьком ОСОБА_3 , тому не має обов`язку щодо його утримання.

Судова колегія не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (стаття 135 СК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_5 , тому що під час народження останнього не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, відомості про батька дитини записані зі слів матері.

Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений для батьків (180 СК України).

Згідно зі ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права).

Судова колегія не погоджується з висновком суду про неможливість застосування до спірних правовідносин вимог статті 273 СК України, оскільки зазначена норма передбачає можливість зміни розміру аліментів та звільнення від їх сплати за істотних обставин тільки осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, а саме: повнолітніх братів, сестер, мачуху, вітчима, осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, падчерку, пасинка щодо вітчима, мачухи, особу з якою проживає неповнолітній, та вважає, що зазначена норма підлягає застосуванню за аналогією закону.

Одночасно апеляційний суд уважає помилковим застосування до спірних правовідносин положень ст. 140 СК України, що встановлюють право особи, яка записана батьком ( матір`ю) дитини та сплачує аліменти за рішенням суду, оспорити таке батьківство в судовому порядку, оскільки згідно з витребуваним судом актовим записом про народження дитини позивач батьком дитини не записаний, відомості про батька внесені зі слів матері.

Судова колегія також не погоджується з висновком суду про неправльно обраний позивачем спосіб захисту своїх цивільних прав, у зв`язку зі встановленим ЦПК України особливим порядком перегляду судового наказу про стягнення аліментів, а саме у порядку провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 статті 6 та статтею 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року (остаточне 13 квітня 2011 року) за заявою №28924/04 у параграфі 50 зазначено, наступне «… суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Оскільки ст. 273 СК України, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин за аналогією закону, встановлена можливість звернення до суду саме з позовом, встановлення законом особливого порядку перегляду судового наказу про стягнення аліментів не може бути підставою для усунення суду від вирішення дійсного спору по суті.

З огляду на вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню , а рішення суду першої інстанції скасуванню як таке, що не відповідає вимогам матеріального і процесуального права. У справі належить ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_7 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 8 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНПП НОМЕР_1 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 26.12.2019.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук