Провадження № 2/496/996/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Суворівської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, уточнивши яку просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2015 року між сторонами був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 16.11.2015 року, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу, позивачка стала мешкати окремо від відповідача, їхня спільна дитина проживає із позивачкою. У зв`язку з тим, що дитина увесь час проживає із позивачкою, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, проте намагався змінити її місце проживання. Вона неодноразово зверталась до відповідача з приводу надання згоди на реєстрацію дитини за місцем її реєстрації у с. Мирнопілля, Саратського району Одеської області, про те він вказану згоду не надав. З травня 2020 року вона проживає разом з малолітньою донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , квартира належить ОСОБА_4 , з яким вона знаходиться фактичних відносинах. У вказаній квартирі створені належні умови для проживання її дитини, про що свідчить відповідний акт обстеження житлово-побутових умов. Вона працює в ТОВ «Кадорр групп менеджмент клінінг» на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями, а донька навчається в 1-Г класі ОЗОШ №15, І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить суд визначити місце проживання дитини разом з нею.

Позивачка до судового засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала, судові витрати та витрати на правничу допомогу просила покласти на неї і розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з позивачкою визнав, в іншій частині позовних вимог щодо судових витрат просив відмовити, та розгляд справи проводити у його відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд ухвалити рішення з урахуванням їх висновку.

Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засідання встановлено, що з 20.01.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16.11.2015 року заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області (а.с.12).

Від вказаного шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 20.12.2013 року, актовий запис № 12248 (а.с.7).

З акту про фактичне проживання від 16.06.2020 року вбачається, що позивачка проживає разом з дочкою в АДРЕСА_1 . (а.с. 8)

Відповідно до довідки №72 від 13.08.2020 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «Альфа 641» на посаді касира торгівельного залу (а.с. 9).

Орган опіки та піклування Суворівської районної державної адміністрації Одеської міської ради 19.08.2020 року надав висновок № 01-05-3/267 вх., відповідно до якого вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а ч. 1 ст. 161 вказаного Кодексу передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, а ч. 4 вказаної статті передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, про що свідчить відповідна заява про визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакові відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року (далі-Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції «Про права дитини», ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи те, що дитина проживає разом з матір`ю, орган опіки та піклування також дійшов такого висновку, відповідач не заперечує, щоб малолітня дитина проживала разом з матір`ю, а тому суд вважає можливим визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 11.12.2013 року разом з матір`ю ОСОБА_1 ..

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачка подала до суду заяву, в якій просила судові витрати повязані з правничою допомогою та зі сплатою судового збору не стягувати з відповідача, а тому суд вважає можливим віднести їх на позивачку.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 12, 13, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 141, 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 3, 9 Конвенції «Про права дитини», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра