ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5585/21 Справа № 201/6991/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року по справі за позовом Херсонського морського коледжу рибної промисловості до ОСОБА_1 про відшкодування коштів витрачених на оплату послуг з навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року до суду надійшла позовна заява Державного вищого навчального закладу «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» (після зміни назви Херсонський морський коледж рибної промисловості) до ОСОБА_1 про відшкодування коштів витрачених на оплату послуг з навчання, в якому просили стягнути із ОСОБА_1 на користь Херсонського морського коледжу рибної промисловості 40986,31 грн. в рахунок відшкодування коштів витрачених на оплату послуг з навчання, а також 1762 грн. витрат на оплату судового збору (а.с.4).

Позов мотивовано тим, що 01 вересня 2015 року між ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» та ОСОБА_1 було укладено договір № 51дс-15д про навчання ОСОБА_2 в ДВНЗ «ХМУРП» за кошти державного бюджету. 11 серпня 2015 року наказом № 190 ОСОБА_2 був зарахований на навчання за рахунок державного бюджету. 24 травня 2018 року у зв`язку із невиконанням навчального плану ОСОБА_2 був відрахований з навчального закладу. Під час планової перевірки фінансової діяльності навчального закладу Південною Держаудитслужбою у квітні 2018 року було виявлено, що ОСОБА_2 вже отримував послуги освіти у ДНЗ «Дніпровський технолого-економічний коледж» за освітньо-кваліфікаційним степенем «молодший спеціаліст». При цьому нормативно-правовими актами встановлено, що отримання одних й тих же освітніх послуг за рівнозначним ступенем освіти за рахунок державного бюджету законодавством заборонено, а отже отримання відповідачем освітніх послуг за рівнозначим ступенем підлягають відшкодуванню. Сума відшкодування становить 40986,31 грн. (а.с.2-4)

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року позов Херсонського морського коледжу рибної промисловості задоволено та ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь Херсонського морського коледжу рибної промисловості у рахунок відшкодування витрат на оплату послуг на навчання 40986, 31 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що під час планової перевірки фінансової діяльності ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» було виявлено, що ОСОБА_2 вже отримував послуги освіти у ДНЗ «Дніпровський технолого-економічний коледж» за освітньо-кваліфікаційним степенем «молодший спеціаліст». Отримання одних й тих же освітніх послуг за рівнозначним ступенем за рахунок державного бюджету законодавством заборонено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що 01 вересня 2015 року між ДВНЗ Херсонське морехідне училище рибної промисловості та ОСОБА_1 було укладено договір № 51д/с-15д про навчання за державним замовленням, за яким навчальний заклад взяв на себе зобов`язання на умовах зазначених у цьому договорі надати освітню послуг ОСОБА_2 за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст (а.с.5).

Згідно із витягом із наказу № 190 від 11 серпня 2015 року ОСОБА_2 зараховано курсантом ІІ курсу (а.с.6).

У зв`язку з невиконанням навчального плану 24 травня 2018 року ОСОБА_2 було відраховано з ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» (а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що під час планової перевірки фінансової діяльності ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» було виявлено, що ОСОБА_2 вже отримував послуги освіти у ДНЗ «Дніпровський технолого-економічний коледж» за освітньо-кваліфікаційним степенем «молодший спеціаліст». Отримання одних й тих же освітніх послуг за рівнозначним ступенем за рахунок державного бюджету законодавством заборонено.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ч.2 ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2)день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судової повістки про призначення справи до розгляду, що не відповідає ч.5 ст.128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про вищу освіту», а також відповідно до п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 15 жовтня 2014 року № 1172 «Про затвердження умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2015 році» громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти на конкурсній основі відповідно до стандартів вищої освіти, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за кошти державного або місцевого бюджету.

Так, колегія суддів вставила та це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 вже отримував послуги освіти у ДНЗ «Дніпровський технолого-економічний коледж» за освітньо-кваліфікаційним степенем «молодший спеціаліст».

Оскільки чинним законодавством передбачено безоплатне здобування вищої освіти в державних і комунальних закладах вищої освіти на конкурсній основі відповідно до стандартів вищої освіти, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за кошти державного або місцевого бюджету, то позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що при прийомі документів та зарахуванні до навчання приймальною комісією, адміністрації училища було відомо, що ОСОБА_2 отримував освіту за рахунок бюджету з ДНЗ Дніпропетровський технолого-економічний коледж, до якого він вступив на базі 9 класів, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не впливають на правильність оскаржуваного рішення.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, проте оскільки судом першої інстанції при ухваленні даного рішення було порушено норми процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року скасувати.

Позов Херсонського морського коледжу рибної промисловості до ОСОБА_1 про відшкодування коштів витрачених на оплату послуг з навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Херсонського морського коледжу рибної промисловості у рахунок відшкодування витрат на оплату послуг на навчання 40986, 31 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Херсонського морського коледжу рибної промисловості суму сплаченого судового збору у розмірі 1762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко