22-ц/804/1831/21
221/6875/19

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„ 20 липня 2021 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 221/6875/19
Номер провадження 22-ц/804/1831/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Биліни Т.І., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.
учасники справи :
позивач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області
відповідач ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 22 квітня 2021 року головуючого судді Безрук Т.В. зі складанням повного тексту судового рішення 05 травня 2021 року по цивільній справі про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
У вересні 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Позов мотивовано тим, що з квітня 2001 року батько відповідача ОСОБА_2 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області, правонаступником якого з 01 серпня 2017 року є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, як отримувач страхових виплат у зв`язку з травмою на виробництві.
За медичним висновком автомобільної МСЕК від 22 березня 1982 року ОСОБА_2 мав право на забезпечення спецавтотранспортом. Автомобіль марки ЗАЗ 110270 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску був придбаний і виданий безкоштовно ОСОБА_2 у користування без права продажу і передачі іншій особі, що підтверджується актом прийому-передачі №15/01 від 16 травня 2006 року. Під час видачі зазначеного автомобіля ОСОБА_2 та його родичам було роз`яснено порядок користування та повернення спецавтомобіля у разі його смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На день смерті ОСОБА_2 строк експлуатації спецавтомобіля складав 9 років 8 місяців - з 16 травня 2006 року по 06 лютого 2016 року.
У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та з метою забезпечення схоронності спецавтомобіля між позивачем та відповідачем укладено договір відповідального зберігання спецавтомобіля № ВБ/37-16/НЮ.
25 листопада 2016 року відповідач звернувся до позивача з заявою про залишення спецавтомобіля сім`ї.
Відповідно до пункту 16 Постанови № 999 після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім`ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім`ї, якщо в ній є особа з інвалідністю, яка мала підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не більше 6 місяців з дня її смерті; зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду.
Відповідно до абз. 10 п. 16 Постанови № 999 іншому члену сім`ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом 6 місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунок відповідних управлінь виконавчої дирекції фонду вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.
З огляду на викладене комісією з організації роботи щодо забезпечення спецавтомобілями інвалідів праці розглянуто заяву відповідача та прийнято рішення про відмову у залишенні спецавтомобіля сім`ї від 16 грудня 2016 року, так як відповідач на день смерті батька не був з ним зареєстрований, тому не має права на викуп спецавтомобіля.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач звертався з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання права на залишення йому спецавтомобіля.
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2018 року у справі № 221/2514/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено,визнано право ОСОБА_1 на залишення йому як члену сім`ї спецавтомобіля. За результатами апеляційного перегляду даної справи Донецьким апеляційним судом постановлено нове рішення, яким скасовано рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2018 року та відмовлено у позовних вимогах ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5.1.7 договору відповідального зберігання спецавтомобіля №ВБ/37- 16/НЮ від 28 листопада 2016 року відповідач зобов`язаний сплатити протягом 6 місяців остаточну вартість автомобіля або повернути позивачу спецавтомобіль.

05 квітня 2019 року відповідачу було направлено рекомендаційний лист з вимогою терміново повернути до Волноваського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України автомобіль марки ЗАЗ року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був виданий 15 травня 2006 року його батькові інваліду ОСОБА_2 , але даний лист був повернутий до Волноваського відділення 14 травня 2019 року, як такий, що не отриманий та повернутий за закінченням терміну зберігання.

Крім того, відділення проводило телефонні розмови з відповідачем щодо повернення автомобіля, але відповідач відмовився повернути спецавтомобіль добровільно, без застосування заходів примусового впливу. Зазначений автомобіль відсутній за місцем реєстрації померлого інваліда, що унеможливлює вжити заходів управлінню щодо його повернення.

З урахуванням викладеного, на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України, просили зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути автомобіль марки ЗАЗ «Таврія», модель 110270, 2006 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який залишився після смерті його батька, в повному комплекті разом з двома комплектами ключів, сервісною книжкою та технічним паспортом Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 22 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

В апеляційній скарзі,відповідно уточненої прохальної частини,Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги зазначено, що суд першої інстанції не розглядаючи позов по суті, відмовив позивачу тільки на підставі пропущеного строку позовної давності, вважаючи, що у управління не було перешкод для подачі позову позивачем про витребування майна з чужого незаконного володіння у межах строку позовної давності і відсутні поважні причини пропущення такого строку.

Проте, суд першої інстанції не врахував ,що ОСОБА_1 неодноразово з 2017 року подавались позовні заяви, які за своїм предметом були направлені на залишення у нього спецавтомобіля та суди по справам № 221/443/17, 221/2514/18 дійшли висновку, що ОСОБА_1 не має права на передачу у власність спецавтомобіля, який належить Фонду соціального страхування України. В останнє, рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2018 року у справі № 221/2514/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, ухвалено визнати право ОСОБА_1 на залишення йому як члену сім`ї спецавтомобіля. Проте, за результатами апеляційного перегляду даної справи Донецьким апеляційним судом постановлено нове рішення, яким скасовано вказане рішення, рішення набрало законної сили 14 березня 2019 року. Тобто, переривання перебігу строку позовної давності відбувалось неодноразово у випадках звернення позивача до Волноваського районного суду та прийняття ним відповідних рішень з послідуючим набуттям законної сили. Останній раз перебіг строку почався 15 березня 2019 року, - з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому, вважають, що строк позовної давності управлінням не був пропущений.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін,справу розглянути за його відсутністю. Зокрема зазначив,що судом першої інстанції розглянуто справу по суті заявлених вимог. Як відповідач,він не заперечував укладання договору відповідального зберігання спецавтомобіля, але просив застосувати строки позовної давності відносно заявлених позовних вимог. Так, строк позовної давності почався з 08 серпня 2016 року коли згідно з умовами договору він не сплатив остаточну вартість автомобіля та не повернув його. На вимоги позивача, як листом так і за телефоном, він завжди заперечував повернути автомобіль, що свідчило про порушення прав позивача. З метою переконати суд про законну необхідність залишення спірного автомобіля він неодноразово звертався до суду, зауважує, що його звернення до суду не було перешкодою для звернення до суду позивачем.

У судове засідання апеляційного суду представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не з*явився,належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання 06 липня 2021 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 3.9-13 за № 1969 та шляхом отримання судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.176,178,185).

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Мірошнікова Т.А. не з*явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання 06 липня 2021 року телефонограм, зареєстрованих в журналі телефонограм № НОМЕР_4 за №№ 1967,1970 та шляхом отримання судової повістки, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 175,177,178,183,184). Електронною поштою надали заяву про підтримання доводів відзиву, просили розглянути справу без їхньої участі (а.с.164).

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про день та час розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. Між тим, з урахуванням належного повідомлення всіх учасників справи про дату,час і місце розгляду справи, в тому числі і відповідача ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не вбачає перешкод для розгляду справи, з метою дотримання строків розгляду справи, передбачених ч.1 ст.371 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача,дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, але позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності.

З цим висновком не погоджується суд апеляційної інстанції .

Так, по справі встановлено наступне.

Батько відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області як отримувач страхових виплат у зв`язку з травмою на виробництві, у 2006 році отримав у користування автомобіль марки ЗАЗ 110270 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 , зареєстрований у Волноваському МРЕВ Донецької області 29 серпня 2006 року. Вказаний автомобіль був придбаний і виданий безкоштовно ОСОБА_2 у користування без права продажу і передачі іншій особі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.На день смерті ОСОБА_2 строк експлуатації спецавтомобіля складав 9 років 8 місяців з 16 травня 2006 року по 06 лютого 2016 року.

08 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області, де повідомив працівника про смерть батька.

25 листопада 2016 року відповідач звернувся до відділення фонду з заявою про залишення спецавтомобіля сім*ї.

28 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області укладений договір відповідального зберігання № ВБ/37-16/НЮ вищезазначеного автомобіля,на виконання якого між сторонами складено акт прийому-передачі автомобіля на відповідальне зберігання (а.с.7-8,зв.ст.8).

Комісією з організації роботи щодо забезпечення спецавтомобілями інвалідів праці 16 грудня 2016 року розглянуто заяву відповідача ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову у залишенні спецавтомобіля сім*ї,з посиланням на недотримання ОСОБА_1 вимог п.16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999.

06 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту сумісного проживання та зобов*язання вчинити певні дії.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 01 червня 2017 року по цивільній справі № 221/443/17 заяву ОСОБА_1 задоволено .Встановлено факт проживання однією сім*єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .Зобов*язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області продати ОСОБА_1 по залишковій вартості автомобіль ЗАЗ-110270, 2006 року випуску, синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 ,яким за життя був забезпечений його батько ОСОБА_2 ,як інвалід другої групи.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2017 року по цивільній справі № 221/443/17 за заявою ОСОБА_1 рішення Волноваського районного суду Донецької області від 01 червня 2017 року в частині зобов*язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області вчинити певні дії скасовано та заяву ОСОБА_1 про зобов*язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області продати ОСОБА_1 по залишковій вартості автомобіль ЗАЗ-110270, 2006 року випуску, синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 ,яким за життя був забезпечений його батько ОСОБА_2 ,як інвалід другої групи,залишено без розгляду,з роз*ясненням ОСОБА_1 право подати позов на загальних підставах.

Наступна заява про залишення автомобіля у власності ОСОБА_1 була надана до відділення фонду 28 лютого 2018 року та 30 березня 2018 року ОСОБА_1 знов було відмовлено в даному питанні .

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання права на залишення автомобіля.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2018 року по цивільній справі № 221/2514/18 позов задоволено, визнано право ОСОБА_1 на залишення йому як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 автомобіля марки ЗАЗ 110270 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 , зареєстрованого у Волноваському МРЕВ Донецької області 29.08.2006р. на ім`я ОСОБА_2 , за умови виплати ОСОБА_1 на рахунок Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області вартості автомобілю з урахуванням його розрахункової вартості та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Постановою Донецького апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задоволено,рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2018 року скасовано,у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд апеляційної інстанції серед іншого зазначив,що незважаючи на те,що у своїх рішеннях Фонд посилався ще й на відсутність факту реєстрації позивача за місце проживання померлого, і на пропуск строку звернення з такою заявою, це не спростовує того факту, що позивачем не були виконані вимоги п.16 Порядку що сплати вартості автомобіля протягом шести місяців.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 14 березня 2019 року.

05 квітня 2019 року відповідачу було направлено рекомендаційний лист з вимогою терміново повернути до Волноваського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України автомобіль марки ЗАЗ року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був виданий 15 травня 2006 року його батькові інваліду ОСОБА_2 , але даний лист був повернутий до Волноваського відділення 14 травня 2019 року, як такий, що не отриманий та повернутий за закінченням терміну зберігання.

Згідно з п.16. Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за її (його) бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену її сім`ї (за бажанням такого члена сім`ї), який на час смерті особи з інвалідністю були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю. Абзац перший пункту 16 в редакції Постанови КМ № 1149 від 30.12.2015; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 422 від 30.05.2018\

Іншому члену сім`ї померлої особи з інвалідністю, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім`ї померлої особи з інвалідністю внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції Фонду вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю.Абзац дев`ятий пункту 16 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 939 від 14.12.2016, № 422 від 30.05.2018\

Розрахункова вартість автомобіля визначається структурним підрозділом з питань соціального захисту населення або управлінням виконавчої дирекції Фонду з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний календарний місяць, або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний календарний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний календарний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.Абзац десятий пункту 16 в редакції Постанови КМ № 939 від 14.12.2016\

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) структурному підрозділу чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням структурного підрозділу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 999 повернутий структурному підрозділу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції автомобіль підлягає огляду в установленому порядку для визначення його придатності для подальшої експлуатації, ступеня зносу та розрахункової вартості.

Автомобілі, придатні для подальшої експлуатації, за рішенням структурного підрозділу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції пропонуються у порядку черговості та без зняття з обліку інвалідам, у тому числі інвалідам унаслідок трудового каліцтва (за письмовою згодою інваліда, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда), для використання до отримання нового автомобіля, забезпечення яким здійснюється після закінчення десятирічного строку користування автомобілем, придатним для подальшої експлуатації. Строк користування автомобілем, придатним для подальшої експлуатації, визначається починаючи з дати отримання автомобіля попереднім користувачем з урахуванням строку експлуатації.

З огляду на викладене, вбачається,що чинним законодавством ,а саме п.16 Порядку не передбачено виключень або інших випадків,якими б було передбачено залишення автомобіля сім*ї інваліда.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як вбачається з матеріалів справи 28 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі Донецької області укладений договір відповідального зберігання № ВБ/37-16/НЮ вищезазначеного автомобіля.28 листопада 2016 року складено акт прийому-передачі автомобіля на відповідальне зберігання.

Глава 66 ЦК України передбачає загальні положення про зберігання.

Так,відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст.938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Відповідно до п.п.3.3.1.,3.3.2 договору зберігання, початок зберігання зазначений як 28 листопада 2016 року. Закінчення зберігання : протягом шести місяців до моменту сплати остаточної вартості автомобіля з урахуванням ступеня зносу,або до моменту вилучення автомобіля.

Згідно з пунктом 4.1. договору зберігання ,зберігання майна поклажодавця проводиться зберігачем на безкоштовній основі.

В пункті 5 договору передбачені права та обов*язки сторін,серед яких зберігач зобов*язувався зберігати майно протягом строку,зазначеному в п.3.3. цього договору.Сплатити протягом шести місяців остаточну вартість з урахуванням ступеня зносу за автомобіль або повернути поклажодавцю майно,що було передано на зберігання(п.п.5.1.1.,5.1.7). Поклажодавець зобов*язаний передати майно зберігачу після сплати остаточної вартості автомобіля з урахуванням ступеня зносу або забрати майно у разі несплати ( п.5.2.1). Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до строку,зазначеному в п.3.3.2 цього договору (п.7.1).

05 квітня 2019 року відповідачу було направлено рекомендаційний лист з вимогою терміново повернути до Волноваського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України автомобіль марки ЗАЗ року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , але даний лист був повернутий до Волноваського відділення 14 травня 2019 року, як такий, що не отриманий та повернутий за закінченням терміну зберігання.

05 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

За змістом згаданого зобов*язання від 28 листопада 2016 року,строк зберігання ОСОБА_1 спірного автомобіля (п.3.3.2) протягом шести місяців до моменту сплати остаточної вартості автомобіля з урахуванням ступеня зносу,або до моменту вилучення автомобіля.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, строк позовної давності по цій справі становить 3 роки.

Цей строк має обчислюватися з дати закінчення строку, протягом якого відповідач зобов*язався зберігати спірний автомобіль. Оскільки датою закінчення строку, протягом якого відповідач зобов*язався зберігати спірний автомобіль, є також момент вилучення автомобіля , то на думку суду апеляційної інстанції Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не пропущено строк позовної давності по цій справі.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено судом апеляційної інстанції на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, урахувавши, що після смерті ОСОБА_2 , якому безкоштовно було передано автомобіль у користування, та такий автомобіль має бути повернуто органам соціального захисту населення для подальшого відповідного соціального забезпечення інших інвалідів в порядку черговості, а також установивши, що відповідачем ОСОБА_1 , який особисто взяв на себе зобов`язання зберігати спірний автомобіль, та не виконав умов,за наявності яких він би отримав право на залишення автомобіля після смерті батька інваліда,з урахуванням того ,що відповідач не виконав обов`язку із повернення спірного автомобіля позивачу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позову у даній справі.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги управління є обґрунтованими та підлягають задоволенню.Викладені у відзиві на апеляційну скаргу мотиви судом апеляційної інстанції відхиляються .

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків при ухваленні рішення, оскільки допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позову управлінням було сплачено 1921 грн судового збору, а при подачі апеляційної скарги 2881,50 грн,а відтак, оскільки даною постановою позов задоволено в повному обсязі, то понесені позивачем витрати підлягають до стягнення з відповідача у вказаній сумі.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 22 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 повернути автомобіль марки ЗАЗ «Таврія», модель 110270, 2006 року випуску, синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , який залишився після смерті його батька, в повному комплекті разом з двома комплектами ключів, сервісною книжкою та технічним паспортом Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , яке знаходиться за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5. судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн та судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 26 липня 2021 року.

Судді: