Справа № 296/2180/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.

за участю секретаря судового засідання Рабчинської Я.В.,

представника позивача Ковальчука А.В.,

представника відповідача Шмат Р.П.,

розглядаючи у судовому засіданні матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 129275,57 грн., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов"язань за кредитним договором №б/н від 06.09.2018р.

Обгрунтовуючи позов АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06.09.2018р. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив своїм підписом, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг, «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. Ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 28.03.2019р., отримав картку типу: Преміальна картка «Platinum» (кредитний ліміт до 100000 грн.). Отримання картки підтверджується фотографією клієнта із карткою, довідкою про отриманні картки та випискою по рахунку. В зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань та неповерненням відповідачем своєчасно банку грошових коштів виникла заборгованість, яка станом на 20.02.2020р. становить 146360,27 грн., та складається із: 100814,96 грн. заборгованості за кредитом, в тому числі 100814,96 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита; 41378,31 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 4167,00 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України.

В письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_2 вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що анкету-заяву було підписано ОСОБА_3 , а не відповідачем ОСОБА_1 згідно паспорта громадянина України. Наявна в матеріалах справи анкета-заява не містить відомостей про оформлення саме відповідачем кредитного договору. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки «Platinum». Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості та виписка не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу (а.с.126-127).

У відповіді на відзив представник АТ КБ "ПриватБанк" щодо розбіжностей у прізвищі відповідача вказав, що це помилка менеджера, людський фактор, який може мати місце. Відповідач, підписавши договір, не звертався до банку щодо внесення виправлень та виконував кредитні зобов`язання, фактично прийняв умови кредитного договору.

В засіданні суду представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав та просив його задовольнити. На запитання головуючого судді пояснив, що банківські виписки на ім`я ОСОБА_5 свідчать про, те що кредитними коштами користувалась довірена особа - дружина відповідача на підставі поданої заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша та друга статті 638 ЦК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 06 вересня 2018 року, оформлену з ОСОБА_3 (а.с.39).

В позовній заяві в якості відповідача позивачем зазначено ОСОБА_1 , що відповідає копії паспорта громадянина України (а.с.63).

Враховуючи наведене слід зробити висновок про те, що зазначена анкета-заява не може слугувати належним доказом на підтвердження існування зобов`язальних правовідносин за кредитним договором від 06.09.2018р. між позивачем та ОСОБА_1 .

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору від 06.09.2018р. та невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» також надало витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Visa», витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», розрахунок заборгованості станом на 20.02.2020 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги в підтвердження умов дії кредитних зобов"язань.

Наявна в матеріалах справи довідка відповідача (а.с.38) свідчить про те, що на ім`я ОСОБА_3 за договором б/н були видані кредитні картки в кількості 11 шт.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки по картковому рахунку НОМЕР_1 , оформленої на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що 28.03.2019р. кредитний ліміт встановлено у розмірі 100000 грн. (а.с.37).

З наявних у справі банківських виписок не вбачається, що грошові кошти в сумі 100000 грн. 28.03.2019р. надходили на рахунок ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи про встановлення та отримання ОСОБА_1 кредитного ліміту в сумі 100000 грн.

При цьому, суд не бере до уваги посилання заявника на виписку про рух коштів по рахунку (а.с.35), оскільки в ній відображено, що 28.03.2019р. кошти в сумі 97725,95 грн. надійшли на картковий рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_5 , яка не є стороною по даній справі.

В письмових поясненнях від 01.03.2021р. представник позивача з приводу зазначення в банківській виписці особи ОСОБА_5 пояснив, що клієнт може отримати додаткову картку у відділені банку та самостійно за допомогою банкомату або при зверненні до співробітника банку здійснити прив`язку додаткової картки до основного рахунку. Відповідачем по справі 07.04.2009р. було підписано Заявку на видачу платіжної картки довіреній особі клієнта (а.с.175).

Разом з тим, досліджуючи подану позивачем копію Заявки на видачу платіжної картки довіреній особі клієнта судом встановлено, що вказана Заявка підписана не відповідачем, а ОСОБА_5 та датована 07.04.2009р., тоді як кредитні зобов`язання між сторонами, згідно доводів позивача виникли 06.09.2018р. (а.с.176).

Крім того, з вказаної заявки вбачається, що довіреній особі ОСОБА_5 банк надав карту для розпорядження картрахунком НОМЕР_3 на підставі договору №SАМDN070 від 06.04.2009р.. укладеного між банком та ОСОБА_1 .

Наведене свідчить на користь того, що відповідачем у справі надано право користування картковим рахунком довіреній особі ОСОБА_5 по іншим кредитним зобов`язанням, які виникли між позивачем та ОСОБА_1 у 2009р. на підставі договору №SАМDN070.

Отже, надані докази не можуть беззаперечно свідчити про укладення між сторонами кредитного договору від 06.09.2018 року та наявність у ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 129275,57 грн. за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження волевиявлення ОСОБА_1 на укладення кредитного договору, досягнення сторонами всіх істотних його умов.

Зокрема, банк не надав належних доказів на підтвердження укладення сторонами кредитного договору, надання відповідачеві у користування кредитних коштів, строку дії кредитного договору, розміру процентів за користування кредитом та інших тарифів банку.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року у справі № 364/594/17, від 24 травня 2018 року у справі № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року у справі № 357/16301/15-ц.

Зважаючи на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення саме з відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору 06.09.2018 року, проведення його ідентифікації , видачу йому кредитних карток та встановлення ОСОБА_1 кредитного ліміту в сумі 100000 грн., слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ «КБ «Приватбанк».

З огляду на те, що в позові АТ КБ "Приватбанк" відмовлено, суд з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України не стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258-259, 268, 272-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира.

Головуючий суддя В. П. Маслак