МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. Справа №370/890/15-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Тандира О.В.,

із секретарем судового засідання Прокопчук О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_7,

представника відповідача ОСОБА_3.,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Макарів заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року, додаткового рішення цього ж суду від 03.10.2016 року, додаткового рішення цього ж суду від 09.12.2016 року, у справі

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс», Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шубіна Тетяна Яківна, про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

13.03.2017 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року, додаткового рішення цього ж суду від 03.10.2016 року, додаткового рішення цього ж суду від 09.12.2016 року у даній справі (т. 8 а.с. 2) в якому вказала на те, що підставою ухвалення вказаних судових рішень у справі було рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 року по справі №910/3353/15-г, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року.

Разом з тим, як зазначає заявник, вищевказані рішення господарських судів були скасовані постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року, а відтак це є нововиявленою обставиною і відпали підстави для задоволення позовних вимог у даній справі.

Крім того, вказана нововиявлена обставина узгоджується з наступним:

- наявність печатки товариства на протоколі №1 від 20.01.2015 року та наказі ТОВ «Плато Плюс» про призначення ОСОБА_1 , на посаду директора Товариства №1-к від 21.01.2015 року з врахуванням того, що відповідальність за схоронність печатки лежала на ОСОБА_2 , як керівника товариства відповідно вимог Розділу 3 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5;

- на час звільнення ОСОБА_2 , він працював за сумісництвом, тобто був офіційно працевлаштований на посаду директора в ТОВ «Булат», на посаді консультанта з економічних питань ТОВ «ТіДіСі -Україна» на повний робочий день;

- вказаним рішенням господарського суду касаційної інстанції встановлено, що загальні збори відбувалися 20.01.2015 року, відповідно і ОСОБА_2 , було звільнено в цей день, а тому посилання у рішенні суду, що переглядається на те, що звільнення ОСОБА_2 , відбулось заднім числом не відповідає фактичним обставинам.

Враховуючи викладене, заявник просив суд скасувати ухвалені у даній справі судом першої інстанції рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.03.2017 року відкрите провадження за заявою ОСОБА_1 , про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.01.2020 року скасовано рішення Макарівського районного суду Київської області від 23.08.2019 року про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2021 року дану справу передано на розгляд судді Тандира О.В.

Ухвалою суду від 04.03.2021 року судове засідання було відкладено на 18.03.2021 року.

У судовому засіданні представника заявника ОСОБА_5 , та представник відповідача ОСОБА_3. , вимоги за заявою підтримали, просили її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення заяви заперечив в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень вказав, що обставини, встановлені постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року у справі №910/3353/15-г, не є нововиявленими у розумінні процесуального закону. Обставини, встановлені вказаним судовим рішенням, стосуються лише корпоративних прав ОСОБА_2 , і ніяким чином не впливають на його трудові правовідносини з ТОВ «Плато-Плюс». Вказаним рішенням також не спростовується порушення порядку звільнення ОСОБА_2 , з посади щодо відсутності його волевиявлення на звільнення, не ознайомлення з відповідним наказом, невидачі трудової книжки, непроведення розрахунку при звільненні.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, що не перешкоджає розглядові заяви.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її письмові матеріали, суд встановив наступне.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 , задоволено. Скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс» № 1-к від 21.01.2015 року про покладення обов`язків керівника товариства на ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_2 , посаді директора ТОВ «Плато Плюс» з 21.01.2015 року з виплатою заробітку за час вимушеного прогулу з 21.01.2015 року по 17.07.2015 року. (т. 2 а.с. 105).

Додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03.10.2016 року була задоволена вимога ОСОБА_2 , про зобов`язання реєстраційну службу відновити відомості в реєстрі в частині керівника ТОВ «Плато Плюс» ОСОБА_2.; зобов`язано Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Голосіївського районної в місті Києві державної адміністрації відновити відомості про юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині керівника ТОВ «Плато Плюс» ОСОБА_2. від 21.01.2015 року (т. 5 , а.с. 107).

Додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.12.2016 року задоволена вимога ОСОБА_2 в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з 21.01.2015 року по 17.07.2015 року; поновлено ОСОБА_2 , на посаді директора ТОВ «Плато Плюс» з 21.01.2015 року з виплатою заробітку за час вимушеного прогулу з 21.01.2015 року по 17.07.2015 року в сумі 17045,46 гривень (т. 5, а.с. 208).

В подальшому, Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.01.2017 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року та додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 03.10.2016 року залишені без змін (т.6 а.с.150-157).

А рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.05.2017 року додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 09.12.2016 року скасоване та ухвалене нове додаткове рішення, яким доповнена резолютивна частина рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року абзацом наступного змісту: «стягнути з ТОВ «Плато Плюс» на користь ОСОБА_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.01.2015 року по 17.07.2015 року в сумі 5454 грн. (т. 6 а.с. 108-109).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.07.2017 року по справі №370/890/15-ц касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 09.12.2016 року закрито; касаційна скарга ОСОБА_1 , відхилена, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишені без змін (т. 6, а.с. 195-198).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у даній справі заяву ОСОБА_1 , про перегляд судових рішень у даній справі відмовлено (т. 10 а.с. 104-112).

Як вбачається з рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року, яке переглядається за нововиявленими обставинами, судом було встановлено, що 28.01.2008 року протоколом №28-01/2008 зборів учасників ТОВ «Плато Плюс» ОСОБА_2 , який є власником 50% статутного фонду товариства, був призначений на посаду директора цього товариства.

20.01.2015 року протоколом №1 зборів учасників товариства було прийняте рішення про звільнення з посади директора ОСОБА_6 , з 20 січня 2014 року за власним бажанням та вирішено призначити директором товариства ОСОБА_1 , а також вирішено включити до Єдиного державного реєстру ОСОБА_3. , з правом вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

ОСОБА_1 , приступила до виконання обов`язків директора TOB «Плато Плюс» згідно з наказом від 21.01.2015 року.

Вказані зміни керівника товариства були зареєстровані 22.01.2015 року за №7022051 відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві.

Судом також було встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 28.04.2015 року у справі №910/3353/15-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року, визнано недійсними збори учасників ТОВ «Плато Плюс» від 20.01.2015 року, що оформлені протоколом №1 від 20.01.2015 року; скасовано рішення, прийняті на зборах учасників від 20.01.2015 року, що оформлені відповідним протоколом; скасовано реєстраційну дію від 22.01.2015 року №7022051, якою вчинено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Плато Плюс».

Цими судовими рішеннями було встановлено, що позивача не було належним чином проінформовано про проведення зборів учасників товариства, відповідно були порушені його корпоративні права, збори проведені у порушення вимог ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» без встановленого кворуму. Також рішенням встановлено порушення ст. 61 вказаного Закону при проведенні зборів учасників, внаслідок чого ОСОБА_2 , був позбавлений можливості взяти участь у вказаних зборах.

Вказані висновки відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України були покладені судом в основу рішення суду у даній справі про поновлення ОСОБА_2 , на роботі на посаді директора товариства.

Посилаючись на рішення господарських судів, суд також зробив висновки, що позивач не мав волевиявлення на звільнення, не отримував відповідно копії наказу про звільнення, трудової книжки із відповідним записом про звільнення з роботи та з ним не провели повний розрахунок при звільненні.

Суд також вказав, що звільнення позивача минулим днем, про що вказано у протоколі загальних зборів, є юридично неспроможним з огляду на ст. 38 КЗпП України.

Через відсутність позивача на загальних зборах, де його було звільнено, невручення йому копії наказу про звільнення, суд прийшов до висновку, що встановлений ст. 233 КЗпП України строк для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі ним не пропущено.

Разом із тим, постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року у справі №910/3353/15-г, рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року, які були покладені судом в основу рішення у даній справі, що переглядається за нововиявленими обставинами, скасовано.

Цією постановою було спростовано факт відсутності ОСОБА_2 , на зборах учасників 20.01.2015 року та неознайомлення його із протоколом цих зборів.

Вирішуючи вимоги за даною заявою суд керується наступним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Враховуючи, що рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року та ухвалені після цього додаткові рішення у цій справі були ухвалені на підставі рішень господарських судів, які постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року №910/3353/15-г скасовані, то це є однозначною підставою для перегляду судових рішень у даній справі за нововиявленими обставинами.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в даному випадку може бути подано протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Як вбачається із матеріалів справи, із даною заявою учасник справи звернулася 06.03.2017 року (згідно відбитку відділення зв`язку на конверті), а тому місячний строк, встановлений ст. 424 ЦПК України пропущено не було.

Що ж стосується оцінки судом істотності нововиявлених у даній справі обставин, та на скільки вони мають значення для правильності висновків суду у даній справі, слід зазначити наступне.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як роз`яснено в п.п. 3-7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Як зазначив у своїй постанові від 29.08.2018 року №552/137/15-ц Верховни Суд, Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Як було встановлено судом, скасування судових рішень, яке було покладено в основу рішення у даній справі, нівелює всі встановлені судом обставини, на яких ґрунтувався висновок суду про задоволення позову.

Так спростовується та обставина, що ОСОБА_2 , не був обізнаний та присутній на зборах учасників товариства під час вирішення питання про його звільнення, тоді як сам приймав участь у цих зборах, та враховуючи, що він мав 50% частки у статутному капіталі товариства, рішення про його звільнення було ухвалено за його згоди. Наведеним спростовується також висновок суду у даній справі та доводи позивача про відсутність волевиявлення ОСОБА_2 , на звільнення.

Також слід зазначити, що протокол №1 зборів учасників товариства від 20.01.2015 року про звільнення з посади директора ОСОБА_6 , після скасування преюдиційних судових рішень є чинним та є підставою для припинення трудових відносин з товариством.

Що стосується доводів позивача про звільнення його минулим днем, то слід зазначити, що вказана у протоколі №1 зборів учасників товариства від 20.01.2015 року дата звільнення ОСОБА_6 , з посади директора «20.01.2014 року» є технічною опискою, так як у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у даній справі встановлено, що ОСОБА_2 , вказаним протоколом звільнено саме 20.01.2015 року.

Висновки суду та доводи позивача щодо невручення йому трудової книжки при звільненні, спростовуються тим, що будучи присутнім на зборах товариства як його керівник, лише він ніс відповідальність за печатку та трудові книжки працівників товариства, в тому числі і щодо своєї.

Крім цього, невидача працівникові трудової книжки у разі звільнення та непроведення з ним розрахунку при звільненні, є підставою для відповідальності роботодавця у виді виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та санкцій, передбачених ст. 117 КзПП, а не підставою для поновлення особи на роботі відповідно до ст. 235 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, розглянувши заяву, суд, зокрема, може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення.

Оскільки нововиявлені обставини, на які посилався заявник у заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та є істотними для вирішення даної справи, так як існували на час ухвалення судових рішень, проте не були та не могли бути відомі суду при їх ухваленні, а тому дана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. При цьому судові рішення, що переглядаються за цією заявою підлягають скасуванню, та необхідно ухвалити нове рішення.

Враховуючи викладені вище висновки суду, підстави для скасування наказу товариства про звільнення ОСОБА_2 , та поновлення його на роботі відсутні, а тому у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Решта ж вимог є похідними від вимоги про поновлення на роботі, а тому і у їх задоволенні слід також відмовити.

Керуючись ст. ст. 247, 265, 259, 353-355, 423-425, 429 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року, додаткового рішення цього ж суду від 03.10.2016 року, додаткового рішення цього ж суду від 09.12.2016 року - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 року, Додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 03.10.2016 року, Додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 09.12.2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.01.2021 року.

Суддя О.В. Тандир