Провадження №: 2/755/5602/21
УХВАЛА

"29" липня 2021 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 755/10985/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталії Володимирівни, ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_3 , про скасування записів про державну реєстрацію прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, внесений

29 грудня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною, номер запису про право власності/довірчої власності: 39971542.

27 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення даного позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Заява мотивована тим, що позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, предметом спору за яким є скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, внесений 29 грудня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною, номер запису про право власності/довірчої власності: 39971542, з тих підстав, що реєстраційні дії були вчинені з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Заявник стверджує, що ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , вчиняє дії, спрямовані на відчуження спірного майна, невжиття заходів забезпечення даного позову, може значною мірою ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 756/2609/20 (61-11479св20) зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18 (провадження № 61-4591св19) міститься висновок, що обраний позивачем вид забезпечення позову - «накладення арешту на квартиру» неспівмірний із предметом позову «про скасування записів про державну реєстрацію прав», який заявлений у тому числі і до нотаріуса.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем подано заяву про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), при цьому позовні вимоги стосуються скасування записів про державну реєстрацію прав, які, у тому числі, заявлено і до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іващенко Н.В., тому суд дійшов висновку, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на квартиру із заявленими позовними вимогами про скасування записів про державну реєстрацію прав, є неспівмірним, недоцільним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 755/10985/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталії Володимирівни, ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 про скасування записів про державну реєстрацію прав, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Суддя О.О. Хромова