Справа № 346/3552/20
Провадження № 2/346/185/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Лазановського В.В.

представника позивача адвоката Колоса Ю.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Павликівської Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору про спільну діяльність та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 року відповідач подав письмову заяву про відвід головуючої судді Яремин М.П., яку мотивує тим, що 04.09.2020 року у вказаній справі відкрито провадження, 02.09.2020 року накладено арешт на земельні ділянки, які належать йому на праві власності, 12.11.2020 року відмовлено в зупиненні провадження, а також у задоволенні клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи. 24.03.2021 року відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі в порядку ст. 252 ЦПК України, п.10 якої надає право суду за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку. Позивач звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою в справі № 347/2293/16-ц, у відзиві на яку відповідач зазначив, що при розгляді скарги слід взяти до уваги двояку позицію касатора. Тобто, відповідач посилається на те, що Верховний суд при розгляді касаційної скарги повинен взяти до уваги наявність нового спору між тими ж сторонами та аналогічним предметом спору. Крім того, вважає, що судом порушено вимоги ст. 30 ЦПК України, яка передбачає виключну підсудність щодо позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Хоч позов пред`явлений про спільну діяльність, він стосується об`єктів нерухомості, які розміщені в Косівському районі, тому даний спір мав би бути переданий на розгляд у Косівський районний суд. Івано-Франківської області. Вказані обставини, на думку відповідача, викликають сумнів у безсторонності та неупередженості судді при продовженні судового розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала подану заяву про відвід головуючій судді і вважає, що заява про відвід підлягає задоволенню.

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Колос Ю.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід, оскільки позиція судді щодо клопотань відповідача не свідчить про упередженість. Вважає подання заяви про відвід черговими діями для перенесення розгляду справи, яка знаходиться в провадженні суду з вересня 2020 року. Крім того, порушено порядок подання відводу, визначений ст. 39 ЦПК України. Щодо порушення правил підсудності вказав, що відповідач не позбавлений був можливості оскаржити ухвалу про відкриття провадження в апеляційному порядку.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши вказаних учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 , 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»). Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Враховуючи висловлену недовіру відповідачем судді Яремин М.П., вважаю за необхідне задовольнити заявлений відвід судді задля усунення можливих сумнівів щодо її неупередженості під час розгляду вказаної цивільної справи. Хоча доводи заяви про відвід не є такими, що впливають на розгляд справи та подана відповідачем заява є безпідставною, адже, неодноразово заявлені клопотання стороною відповідача вирішувались вмотивованими ухвалами, проте, заявлений сам сумнів в неупередженості судді та відповідно сумнів щодо загалом існування та дію справедливого суду в Україні, суд вважає таким, що має бути почутим, а тому відповідно заява про відвід судді підлягає задоволеною, бо "правосуддя має не тільки чинитися, але й таке повинно бути видно, що воно чиниться справедливим та неупередженим судом".

Отже, щоб уникнути сумнівів щодо неупередженості судді при розгляді цієї справи, суддю Яремин М.П. слід відвести від розгляду зазначеної вище справи.

Згідно з ч.1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі ст. ст. 14, 33, 36, 40, 41 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід судді Яремин Марії Павлівні в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору про спільну діяльність та стягнення коштів, задовольнити.

Передати справу до канцелярії суду на новий розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Яремин М. П.