Справа № 442/4682/19 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/3971/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У липні 2019 року акціонерне товариство (далі АТ) «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за додатковою угодою №BL1935/BL1935-К від 24.03.2008 року до генерального договору про надання кредитних послуг №BL1935 від 13.03.2008 року в розмірі 170160 доларів США, з яких: 153041,19 доларів США заборгованість за кредитом; 10106,46 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 7012,35 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.03.2008 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №BL1935 в рамках ліміту на загальну суму 390000 доларів США терміном до 01.03.2028 року, в подальшому, між ними укладено додаткову угоду до генерального договору (індивідуальну угоду) №BL1935/BL1935-К від 24.03.2008 року, відповідно до якої банк, підтверджуючи свої зобов`язання за діючим генеральним договором, надав позичальнику ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 200000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних (базова процентна ставка), а за користування кредитними коштами понад встановлені строки 28% річних (підвищена процентна ставка), в період з 21.07.2009 року по 24.10.2017 року між сторонами було укладено ще сім додаткових угод, згідно з останньою з яких додатковою угодою №7 від 24.10.2017 року, з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року базова процентна ставка 7,5% річних, а, починаючи з 01.10.2018 року, 16,4% річних.

Відповідач ОСОБА_3 не виконував належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 16.05.2019 року виникла заборгованість в розмірі 204308,17 доларів США та 18050 грн. 12 коп., з яких: 153041,19 доларів США заборгованість за кредитом; 10106,46 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 40476,13 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 684,39 доларів США підвищені проценти, 18050 грн. 12 коп. пеня, однак, позивач просить стягнути лише заборгованість в розмірі 170160 доларів США, в тому числі й з відповідача ОСОБА_1 , як із поручителя на підставі договору поруки від 07.09.2012 року, оскільки він є солідарним із позичальником боржником за кредитними зобов`язаннями.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за додатковою угодою №BL1935/BL1935-К від 14.03.2008 року до генерального договору в розмірі 170160 доларів США, а також стягнуто з кожного з них по 4175 грн. 93 коп. судових витрат.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати в частині солідарного стягнення з нього заборгованості за вказаним кредитним договором з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні звернених до нього позовних вимог банку.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що сума заборгованості є завищеною і не враховує всіх платежів, внесених на погашення боргу у 2018 і 2019 роках, а саме: у 2018 році було здійснено погашення боргу на суму 413912,16 грн., що еквівалентно 15696,32 доларам США, а у 2019 році було здійснено погашення боргу на суму 102652 грн., що еквівалентно 3854 доларам США, на підтвердження чого долучені квитанції.

Крім того, зазначає, що до основного договору генерального договору про надання кредитних послуг від 13.03.2008 року неодноразово вносились зміни, шляхом укладення додаткових угод, якими змінювалась процентна ставка по кредиту, однак, його, як поручителя, з такими змінами не ознайомлювали та згоди не отримували, а тому він може нести відповідальність лише в межах зобов`язань позичальника ОСОБА_3 за генеральним договором від 13.03.2008 року та додатковою угодою від 14.03.2008 року в межах процентної ставки 16,4%, а за зобов`язаннями, де застосовувалась збільшена процентна ставка, зокрема, згідно з додатковою угодою №1 від 21.07.2009 року, якою збільшено процентну ставку в період з 01.07.2010 року по 30.06.2015 року до 17,69%, на що він згоди не давав, його порука припинилась.

Також, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, апелянт вважає припиненою поруку в частині боргів за періодичними платежами до 02.01.2019 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач та відповідач ОСОБА_3 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.03.2008 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», (кредитодавцем) та ОСОБА_3 (позичальником) укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №BL1935 в рамках ліміту на загальну суму 390000 доларів США терміном до 01.03.2028 року (а.с.25-31).

В подальшому, між сторонами укладено додаткову угоду до генерального договору (індивідуальну угоду) №BL1935/BL1935-К від 24.03.2008 року (а.с.33-39), відповідно до якої банк, підтверджуючи свої зобов`язання за діючим генеральним договором, надав позичальнику ОСОБА_3 кредит в сумі 200000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних (базова процентна ставка), а за користування кредитними коштами понад встановлені строки 28% річних (підвищена процентна ставка).

В період з 21.07.2009 року по 24.10.2017 року між сторонами було укладено ще сім додаткових угод (а.с.40-75), згідно з останньою з яких додатковою угодою №7 від 24.10.2017 року, з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року базова процентна ставка 7,5% річних, а, починаючи з 01.10.2018 року, 16,4% річних.

Виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором забезпечено порукою відповідача ОСОБА_1 на підставі договору поруки, укладеного з ним 07.09.2012 року (а.с.76-79).

В цьому договорі поруки передбачено, що для відповідальності поручителя базова процентна ставка за користування кредитними коштами не повинна перевищувати 16,40% річних, а підвищена процентна ставка не повинна перевищувати 32,80% річних.

На момент укладення договору поруки, заборгованості за кредитним договором не було, а тому доводи апелянта про припинення його поруки за боргами позичальника в період нарахування процентів з 01.07.2010 року за процентною ставкою в розмірі 17,69% річних, є безпідставними, а відповідно до додаткової угоди №5 від 07.09.2012 року (а.с.54-57), починаючи з 07.09.2012 року до 31.08.2013 року процентну ставку встановлено у розмірі 11% річних, а з 01.09.2013 року 16,40% річних.

В подальшому, жодних змін до кредитного договору, які б стосувались встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі, більшому, ніж 16,40% річних, не вносилось.

Таким чином, правових підстав для застосування норми частини першої статті 559 ЦК України щодо припинення поруки внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди немає.

Безпідставними є й доводи апелянта щодо застосування до спірних правовідносин положень частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки 05.03.2019 року АТ «Універсал Банк» направив позичальнику письмову вимогу (а.с.20, 24), згідно з якою, позичальник зобов`язаний був негайно погасити заборгованість за кредитним договором у розмірі 201155,44 доларів США, а у випадку невиконання вимоги, термін повернення кредиту вважається таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Пунктом 6.2 генерального договору передбачено, що у разі зміни фактичної чи юридичної адреси позичальником без попереднього про це повідомлення банку або інших навмисних дій позичальника, у зв`язку з чим письмова вимога банку про дострокове повернення кредиту не отримана позичальником, строк виконання зобов`язань в такому випадку встановлюється через 14 календарних днів з дати відправлення банком вимоги позичальнику.

Відтак, відправивши 05.03.2019 року вимогу позичальнику про дострокове повернення кредиту у встановлений в цій вимозі строк та звернувшись із вказаним позовом 02.07.2019 року, позивач пред`явив вимоги до поручителя із дотриманням встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України строку.

Окрім того, суд першої інстанції правильно врахував, що згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.13-16), станом на 16.05.2019 року заборгованість за кредитним договором становила 204308,17 доларів США та 18050 грн. 12 коп., з яких: 153041,19 доларів США заборгованість за кредитом; 10106,46 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 40476,13 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 684,39 доларів США підвищені проценти, 18050 грн. 12 коп. пеня, однак, банк заявив вимогу про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості лише на суму 170160 доларів США, з яких: 153041,19 доларів США заборгованість за кредитом; 10106,46 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 7012,35 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом.

Отже, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, з якої лише 7012,35 доларів США становить заборгованість по процентам за користування кредитом, а все решта заборгованість за тілом кредиту, тому правових підстав для застосування положень про припинення поруки щодо щомісячних платежів за кредитним договором, немає, окрім того, апелянт не надав суду свого, на його думку, правильного розрахунку заборгованості з урахуванням припиненої поруки по щомісячних платежах.

Безпідставними є й посилання апелянта на неврахування позивачем здійснених у 2018 2019 роках платежів на погашення заборгованості за кредитним договором згідно наданих ним квитанцій (а.с.121-124), оскільки всі вони враховані при формуванні спірної заборгованості станом на 16.05.2019 року, про що відображено у наданому позивачем розрахунку (а.с.13-16).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 березня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.