Провадження № 2/752/1184/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Житомирській області про захист прав споживача, повернення коштів та стягнення моральної шкоди,

встановив:

09.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом захист прав споживача, повернення коштів та стягнення моральної шкоди до ТОВ «АВТО ПРОСТО», третя особа ГУ Держпродспоживслужби в Житомирській області.

13.09.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

10.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем, зазначено, що 30.07.2019 року він уклав з ТОВ «АВТО ПРОСТО» договір № 802145 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОФОНД. Відповідно до умов Додатку № 1 до договору № 802145 метою його укладення було отримання МТЗ Беларус - 12212 вартістю 965 000, 00 грн.

30.07.2019 року між ним та ТОВ «АТ Сервіс» укладено договір доручення № 802145, відповідно до умов якого довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені і за рахунок довірителя винагороду ТОВ «АВТО ПРОСТО» у сумі 46 320, 00 грн. за надані послуги адміністрування.

Вважає, що договір № 802145 суперечить вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому 19.08.2019 року надіслав заяву про його розірвання та повернення сплачених коштів у загальній сумі 92 640, 00 грн.

З огляду на те, що кошти станом на день звернення до суду з позовом не повернуто, просив визнати недійсним договір № 802145, укладений 30.07.2019 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» та примусово стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на його користь 92 640, 00 грн. сплачених за договором № 802145, а також 10 000, 00 грн. моральної шкоди та 5 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

14.01.2020 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» заперечували проти позову, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

13.01.2020 року третя особа ГУ Держпродспоживслужби в Житомирській області направили на адресу суду письмові пояснення, відповідно до змісту яких повідомили суд, що місцезнаходженням відповідача є м. Київ, а тому за принципом територіальності до участі у справі має бути залучено ГУ Держспоживслужби в м. Києві.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Третя особа ГУ Держпродспоживслужби в Житомирській області, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Врахувавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 30.07.2019 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «АВТО ПРОСТО» договір № 802145 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОФОНД. Відповідно до умов Додатку № 1 до договору № 802145 метою його укладення було отримання МТЗ Беларус - 12212 вартістю 965 000, 00 грн.

30.07.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Сервіс» укладено договір доручення № 802145, відповідно до умов якого довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені і за рахунок довірителя винагороду ТОВ «АВТО ПРОСТО» у сумі 46 320, 00 грн. за надані послуги адміністрування.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що договір № 802145 суперечить вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому 19.08.2019 року надіслав заяву про його розірвання та повернення сплачених коштів у загальній сумі 92 640, 00 грн.

Оскільки кошти йому не повернуто, просив визнати недійсним договір № 802145, укладений 30.07.2019 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» та примусово стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на його користь 92 640, 00 грн. сплачених за договором № 802145, а також 10 000, 00 грн. моральної шкоди та 5 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦПК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, зазначених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону, забороняються як такі, що вводять оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» встановлена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб`єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак включає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

ТОВ «АВТО ПРОСТО» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 40 від 19.01.2012 року було зареєстровано у державному реєстрі фінансових установ згідно з вимогами закону та отримало ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг.

Укладена угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «АВТО ПРОСТО» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідні наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Так, твердження позивача про те, що його введено в оману та не у повному обсязі надано інформацію про послуги не відповідають дійсності, оскільки останній власноручно підписав договір, тим самим засвідчивши факт ознайомлення з його змістом, а також підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та є справедливими.

Крім того, ОСОБА_1 підписав Довідку про ознайомлення з внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Ознайомившись з умовами договору, а саме п. 12.1.4 ст. 12 р. ІІ договору, ОСОБА_1 мав можливість в односторонньому порядку відмовитись від договору протягом 14 днів з дати його підписання, тобто з 30.07.2019 року.

Однак з заявою про розірвання договору і повернення коштів звернувся лише 19.08.2019 року.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО», третя особа ГУ Держпродспоживслужби в Житомирській області про захист прав споживача, повернення коштів та стягнення моральної шкоди, не підлягають задоволенню судом.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 189-200, 209-246, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Житомирській області про захист прав споживача, повернення коштів та стягнення моральної шкоди, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк