справа № 489/4839/20 провадження №2/489/554/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати

встановив:

У жовтні 2020 року Миколаївська міська рада звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 117861,91 грн за користування з 29.03.2018 по 01.10.2019 земельною ділянкою площею 6228 кв.м для обслуговування нерухомого майна по АДРЕСА_1 та судовий збір в сум і 2102,00 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що на пунктом 20 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 27.10.2004 № 24/15 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 6226 кв.м за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, у тому числі 1150 кв.м під капітальною забудовую, 5078 кв.м під проходами та проїздами, зарахувавши її до земель іншої промисловості, для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 та передано вказану земельну ділянку Приватному підприємству «Автошляхбуд-САА» (далі - ПП «Автошляхбуд-САА) в оренду на 15 років для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення міською радою із ПП «Автошляхбуд-САА» було укладено договір оренди землі, який зареєстрований в установленому законом порядку, за яким ПП «Автошляхбуд-САА» передана в оренду до 27.10.2019 земельна ділянка площею 6228 кв.м для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 23.01.2017 право власності на 1/3 часток нерухомого майна за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної часткової власності на нежитловий об`єкт № 537 від 23.01.2017 відчужено на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 29.03.2018 право власності на нерухомого майна за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу 2/3 частки у праві спільної часткової власності на нежитловий об`єкт № 537 від 29.03.2018 відчужено на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідачем було набуто речове право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 , яке розташовано за вказаною адресою на земельній ділянці загальною площею 6228 кв.м, наданої у користування ПП «Автошляхбуд-САА» для обслуговування зазначеного нерухомого майна.

Проте, у період з 29.03.2018 по 01.10.2019 користувачем земельної ділянки площею 6228 кв.м, на якій розташований вказаний об`єкт, була відповідач, яка не сплачувала кошти у вигляді орендної плати за договором оренди землі, чим порушені права міської ради як органу місцевого самоврядування та власника земельної ділянки щодо неодержання доходів за час використання відповідачем земельної ділянки, що підтверджується листом ГУ ДФУ у Миколаївській області від 19.04.2019 № 574/9/14-29-50-06-18.

До нового власника нерухомого майна (відповідачів) в силу статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, статті 7 Закону України «Про оренду землі» автоматично перейшло право оренди земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, та обов`язок зі сплати орендної плати за землю. Невнесення змін до договору оренди землі, на якій розташована відслужена нерухомість, не звільняє нового власника (відповідачів) від сплати орендної плати.

Таким чином, до нового власника об`єкт нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку на земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно (постанова Верховного Суду від 31.01.2018 по справі № 825/308/17).

У відповідності до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 22.01.2020 прийнято рішення про розмір збитків нанесених відповідачем у зв`язку із безоплатним користуванням земельною ділянкою площею 62228 кв.м для обслуговування нерухомого майна по АДРЕСА_1 у період з 29.03.2018 по 01.10.2019 у розмірі 117861,91 грн., який обчислено з урахуванням індексів інфляції, що передбачено положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі».

Так як земельна ділянка, на якій розташоване належне відповідачу нерухоме майно, відноситься до комунальної власності та належить Миколаївській міській раді, а відповідач в досудовому порядку вимоги міської ради про сплату коштів за користування земельною ділянкою не виконала, міська рада звернулася до суду з вказаним позовом.

У відзиві на позовну заяву відповідач в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Вказала, що позовна заява оформлена з порушенням вимог статей 175 та 177 ЦПК України, оскільки в додатках до позовної заяви вказано договір, який не має відношення до справи. На підставі договорів купівлі-продажу від 23.01.2017 та від 29.03.2018 вона є власником нерухомого майна (виробничих будівель та споруд), розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка належить до комунальної власності. При цьому, оригінал договору оренди земельної ділянки попередніми власниками їй не передавався.

07.12.2018 відповідач звернулася до Миколаївської міської ради із заявою про внесення змін до договору оренди землі, на яку отримала відповідь Управління містобудування та архітектури Миколаївської області від 19.02.2019 № 15-2640 в якому зазначено про необхідність надати відкориговану топозйомку в масштабі 1:500 із зазначенням меж і площі земельної ділянки у відповідності до вимог містобудівного законодавства. На її замовлення Комунальним підприємством «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» було виконано комплексні інженерно-геодезичні вишукування (топографічний план), масштаб 1:500. В ході виконання вказаних робіт встановлено, що орієнтовна площа ділянки становить 5970 кв.м. В подальшому було отримано лист Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 20.03.2019 № 15-2640 в якому вказало, що на підставі статті 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 39 Земельного кодексу України, управління в межах своїх повноважень вважає за можливе оформлення правових документів на земельну ділянку шляхом розподілу, з них земельна ділянка орієнтовною площею 5970 кв.м надається в оренду ОСОБА_1 для обслуговування виробничих будівель по АДРЕСА_1 , а земельна ділянка площею 258,0 кв.м повертається до земель запасу м.Миколаєва.

Листом виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.04.2019 № 1793/ПЗ-18 було повідомлено, що внесення змін до договору оренди неможливо так як по фактичному використанню зменшилася площа та координати земельної ділянки. Також вказано на необхідність надання ПП «Автошляхбуд-САА» заяви про розірвання діючого договору оренди землі у зв`язку із продажом майна по АДРЕСА_1 .

На думку відповідача, зі сторони Миколаївської міської ради не вживалося дієвих заходів для правового врегулювання питань стосовно законного користування земельною ділянкою за адресою по АДРЕСА_1 , та має місце бездіяльність міської ради щодо стягнення заборгованості з орендної плати з попередніх власників, яка утворилася з 2014 року.

Для правового врегулювання питання користування земельною ділянкою, як новий власник нерухомого майна, 08.10.2019 відповідач звернулася до міської ради із заявою про передачу в оренду земельної ділянки площею 5970 кв.м. Висновком управління містобудування та архітектури міської ради від 22.10.2019 № 15-2131 було погоджено відведення земельної ділянки та вказане питання розглянуто на засіданні постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології 04.11.2019, протокол № 114, на якому рекомендовано погодити. На підставі цього, управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради підготувало проект відповідного рішення, яке до теперішнього часу міською радою рішення не прийняте.

У відповіді на відзив представник Миколаївської міської ради вказав на безпідставність доводів відповідача, оскільки рішенням міської ради від 27.10.2004 № 24/15 затверджено проект землеустрою на земельну ділянку площею 6226 кв.м, яку передано в оренду на 15 років ПП «Автошляхбуд-САА» для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 , яке в подальшому було набуто у власність відповідачем, а тому відповідач зобов`язана сплатити орендну плату, за період користування нею земельною ділянкою.

У запереченнях від 23.11.2020 ОСОБА_1 вказала на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 09.12.2020 за клопотанням відповідача суд перейшов до розгляду справи у спрощеному позовному провадженню з повідомленням учасників справи

Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

У судове засідання, призначене на 18.03.2021, сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомленні належним чином, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності, оскільки участь їх не є обов`язковою. Крім того, сторони виклали свої доводи та заперечення в письмових поясненнях.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі рішення Миколаївської міської ради від 27.10.2004 за № 24/15 між міською радою та ПП «Автошляхбуд-САА» було укладено нотаріально посвідчений Договір оренди землі, відповідно до якого ПП «Автошляхбуд-САА» в оренду на 15 років (до 27.10.2019) для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 була передана земельна ділянка загальною площею 6226 кв.м, у тому числі 1150 кв.м під капітальною забудовую, 5078 кв.м під проходами та проїздами, без права передачі її в суборенду.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 23.01.2017 право власності на 1/3 часток нерухомого майна за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної часткової власності на нежитловий об`єкт № 537 від 23.01.2017 відчужено на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 29.03.2018 право власності на нерухомого майна за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу 2/3 частки у праві спільної часткової власності на нежитловий об`єкт № 537 від 29.03.2018 відчужено на користь ОСОБА_1 .

Факт набуття права власності на вказане нерухоме майно підтвердила і відповідач, додавши до відзиву копії нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 23.01.2017 та 29.03.2018, згідно яких нерухоме майно було придбано відповідачем у фізичних осіб.

Таким чином, відповідачем було набуто речове право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 , яке розташовано на земельній ділянці загальною площею 6228 кв.м, яка надана в оренду ПП «Автошляхбуд-САА» для обслуговування зазначеного нерухомого майна.

Статтею 41Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

В силу частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 №161-XIV.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 120 ЗК України встановлює - якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Така норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Відтак, до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Тобто, підставою припинення оренди земельної ділянки з попереднім орендарем є цивільно-правовий договір відчуження нерухомості (купівлі-продажу, дарування тощо) та, відповідно, підставою виникнення права оренди у нового власника будівлі.

За таких обставин, враховуючи зміну власників нерухомого майна, яке розташовано на земельної ділянці комунальної форми власності, яка передана в оренду, відповідач вважається такою, що набула право користування земельною ділянкою загальною площею 6226 кв.м по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів та не оспорює цього відповідач, орендну плату за користування земельною ділянкою, на якій розташовано належне останній нерухоме майно, ОСОБА_1 не сплачувала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка розрахована позивачем за формулою договору оренди та про необхідність погашення якої було повідомлено відповідача листом від 04.04.2019 № 1378/02.02.01-22/11/14/19.

У подальшому, заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 6226 кв.м. по АДРЕСА_1 за період з 29.03.2018 по 01.01.2019 додатково визначена як збитки, які оформлені Актом комісії з визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачами від 16.10.2019, відповідно до якого розмірі збитків за вказаний період становить 117861,91 грн.

Актом комісії затверджено рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.01.2020 № 54.

Про акт комісії та рішення виконавчого комітету міської ради, а також необхідність сплати вказаної у в них заборгованості, відповідач ОСОБА_1 повідомлена листом від 03.02.2020.

Враховуючи що після набуття права власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці загальною площею 6226 кв.м. по АДРЕСА_1 , у відповідача автоматично виникло право користування земельною ділянкою на умовах попереднього власника набутого нерухомого майна, але в порушення договору оренди землі відповідач орендну плату не сплачувала, відповідно позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню у розмірі вказаному позивачем.

Доводи відповідача, що нерухоме майно нею було придбано у фізичних осіб, а не у ПП «Автошляхбуд-САА», оригінал договору їй попередніми власниками не передався та міською радою не вживалися заходи із стягнення заборгованості з попередніх власників, жодним чином не звільняє відповідача ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати орендну плату за землю за період її користування земельною ділянкою, оскільки у розумінні положень частини другої статті 120 ЗК України, частини другої статті 377 ЦК України та частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» презюмується, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки.

У цьому разі переукладення договорів оренди, у зв`язку з відчуженням нерухомості має, насправді, лише правопосвідчуюче, але аж ніяк не правоустановче значення.

Так, договором відчуження нерухомості припиняється право користування земельної ділянки щодо попереднього власника та переходить на тих самих умовах до нового власника. Це дає підстав стверджувати, що договір оренди земельної ділянки не підлягає розірванню (пункту 12.9 договору оренди землі від 15.12.2004).

Крім того, так як попередній землекористувач вибуває з орендних відносин (за договором відчуження майна), то його вибуття не тягне настання правових наслідків для нового власника майна як орендаря земельної ділянки.

Отже, між органом місцевого самоврядування та набувачем будівлі юридично існують орендні відносини, на умовах передбачених договором оренди земельної ділянки, що укладений між органом місцевого самоврядування та попереднім власником будівлі.

Наведене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 по справі №913/210, якими визначено, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

Також, не є підставою для відмови в позові посилання відповідача на зменшення площі земельної ділянки, якою вона фактично користується, оскільки рішення міською радою про таке зменшення не приймалося та зміни до договору оренди землі не вносилися.

Інші доводи відповідача, в т.ч. невідповідність позовної заяви вимогам статей 175 та 177 ЦПК України, через помилковість зазначення у додатку до позовної заяви реквізитів договору оренди землі, не є такими, що впливають на висновок суду.

Так як суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, відповідно до частини першої статі 141 ЦПК України з відповідача на користь міської ради підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Миколаївської міської ради про стягнення заборгованості з орендної плати задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської міської ради 117861,91 грн. орендної плати за користування за період з 29.03.2018 по 01.10.2019 земельною ділянкою площею 6228 кв.м. по АДРЕСА_1 , а також судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул.Адміральська,20;

відповідачі - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 22.03.2021.

Суддя І.В.Коваленко