ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 338/1283/20Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 22-ц/817/370/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бучацького районного суду від 21 січня 2021 року (головуючий суддя Тхорик І.І., дата виготовлення ухвали не вказана) у справі № 338/1283/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суду із заявою про встановлення факту належності його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акта серія ІІ-ІФ №022900 від 29 січня 2002 року на право власності на земельну ділянку, площею 1,08 га, що розташована на території с. Нивочин Нивочинської сільської ради.

Заява мотивована тим, що він ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ), яка станом на дату його народження, мала прізвище ОСОБА_5 . 18 грудня 1991 року мати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб, після чого її прізвище було змінено на « ОСОБА_7 ».

29.01.2002 року мати отримала державний акт: серія ІІ-ІФ № 022900 на право приватної власності на землю, згідно до якого, вона отримала у власність земельну ділянку площею 1,08 га на території с. Нивочин Нивочинської сільської ради.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2019р. у справі № 338/689/19 йому було визначено додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері з причини пропуску встановленого законом строку з поважних причин.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_3 відбулась реєстрація спадкової справи, яка має номер НОМЕР_1 . Відомості щодо наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріусом не повідомлені.

Під час оформлення у нотаріуса документів на отримання спадщини, йому стало відомо, що в державному акті на право власності на землю, прізвищем його матері замість ОСОБА_7 вказано прізвище ОСОБА_5 .

У зв`язку із цим, нотаріус відмовила видати йому свідоцтво про право спадщини за законом, з роз`ясненням можливості розв`язання спірної ситуації або в органі земельних ресурсів або в судовому порядку (лист № 195/01-16 від 26.10.2020р.).

Під час звернення до відділу держземагентства у Богородчанському районі Івано-Франківської області з проханням виправити прізвище матері в державному акті на землю з ОСОБА_5 на ОСОБА_7 йому було відмовлено, оскільки це питання не відноситься до компетенції відділу та може бути вирішене в судовому порядку.

Таким чином, внаслідок помилкового зазначення в державному акті про право власності на землю колишнього прізвища моєї матері ( ОСОБА_5 ) замість нового прізвища ( ОСОБА_7 ), в даний час виникла певна невідповідність між документами його матері як спадкодавця, що перешкоджає йому оформити право власності на спадок.

З врахуванням наведеного просив його вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду від 21 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Роз`яснено заявникові право на звернення до суду шляхом подання позову у порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом розгляду, зазначеним в заяві є встановлення факту належності правовстановлюючого документу (державного акту) померлій особі - його матері ОСОБА_3 . Необхідність звернення до суду саме із заявою про встановлення факту обумовлена тим, що під час оформлення спадщини приватним нотаріусом було встановлено невідповідність прізвища спадкодавця, прізвищу зазначеному у державному акті, що призвело до неможливості оформлення спадкових прав. Тому, єдиним способом усунення невідповідності прізвища у правовстановлювальному документі є звернення до суду із заявою про встановлення факту в порядку окремого провадження. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, він прагнув встановлення юридичного факту саме для створення умов здійснення ним прав спадкоємця, з урахуванням того, що його мати є власницею земельної ділянки, проте право власності на земельну ділянку зареєстроване на попереднє її прізвище (що ніким не оспорюється), та, відповідно, встановлення права власності (у судовому порядку) не вимагається. А тому, за результатами розгляду його заяви про встановлення факту, спір про право не вирішується з причини його відсутності. Вважає, що висновки суду в оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм процесуального права, що й призвело до постановлення оскаржуваної ухвали.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заявник просить встановити факт належності померлій особі правовстановлюючого документа для реалізації права на спадщину, дані обставини вказують на наявність спору, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

З таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В Постанові Пленуму Верховного суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що згідно заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та доданих доказів до неї вбачається, що під час оформлення у нотаріуса документів на отримання спадщини ОСОБА_1 стало відомо, що в державному акті на право власності на землю, прізвищем його матері замість ОСОБА_7 вказано прізвище ОСОБА_5 і у звязку з цим приватний нотаріус Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Любінець О.П. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 1,08 га, після смерті матері ОСОБА_3 , з роз`ясненням можливості розв`язання спірної ситуації або в органі земельних ресурсів або в судовому порядку. Під час звернення до відділу держземагентства у Богородчанському районі Івано-Франківської області з проханням виправити прізвище матері в державному акті на землю з ОСОБА_5 на ОСОБА_7 , ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки це питання не відноситься до компетенції відділу та може бути вирішене в судовому порядку.

Дані обставини стверджуються заявою про встановлення юридичного факту та доданими до неї листом приватного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Любінець О.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №195/01-16 від 26.10.2020, листом відділу держземагентства у Богородчанському районі Івано-Франківської області (ас.11-12).

Таким чином, з врахуванням відсутності у заяві та матеріалах справи даних про те, що встановлення цього факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд першої інстанції не мав підстав для висновку, що зміст заяви вказує на наявність спору, який повинен розглядатися у позовному провадженні.

Колегія суддів зазначає, що встановлення факту належності померлій особі прововтановлюючого документу не свідчить про наявність спору про право.

Отже, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.6, 379, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бучацького районного суду від 21 січня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 березня 2021 року.

Головуючий

Судді