ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/365/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1428/20 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бондаренка С.І., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_2 ;

представник скаржника адвокат Смаглій В`ячеслав Миколайович;

виконавець старший державний виконавець Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В.;

стягувач ОСОБА_3 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник скаржника адвокат Смаглій В`ячеслав Миколайович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року адвокат Смаглій В.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив:

- визнати дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В., що пов`язані з невірним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за №72535 від 04 листопада 2020 року протиправними;

- скасувати розрахунок заборгованості за №72535 від 04 листопада 2020 року зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за період з 03 травня 2017 року по 01 листопада 2020 року, обчислений старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В.;

- зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В. обчислити розмір аліментів за період з 03 травня 2017 року по 01 листопада 2020 року.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Постоєнко М.В. перебуває виконавчий лист №694/532/17 виданий 22 червня 2017 року Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 травня 2017 року до її повноліття.

16 жовтня 2020 року скаржник звернувся із заявою від 15 жовтня 2020 року до Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ, в якій просив: здійснити уточнення всіх платежів по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , провести перерахунок заборгованості по аліментам з урахуванням всіх платежів; надати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»; у новому розрахунку детально розписувати всі надходження зі сплати аліментів від ОСОБА_2 , тобто окремо із пенсії, заробітної плати та самостійної сплати аліментів на рахунок ДВС.

06 листопада 2020 року представником скаржника адвокатом Смаглієм В.М. була отримана відповідь на вище зазначену заяву та розрахунок заборгованості за період з 03 травня 2017 року по 01 листопада 2020 року, з якої вбачається, що надаючи розрахунок заборгованості за вказаний період було зазначено, що у зв`язку з передачею виконавчого провадження у грудні 2019 року до Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у державного виконавця відсутня можливість відстежити платника, призначення платежу до січня 2020 року та надати детальний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів до вказаного періоду.

При цьому розрахунок заборгованості з 03 травня 2017 року по 01 січня 2020 року був проведений. Також було повідомлено, що у зв`язку зі зміною рахунків, перерахування аліментів зарахованих відповідачем на рахунок виконавчої служби відбувалося з затримками, тобто не з вини скаржника.

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 04 листопада 2020 року № 72535 було зазначено про наявність у скаржника заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 листопада 2020 року у розмірі 2906,51 грн.

Скаржник вважає дії старшого державного виконавця Постоєнко М.В. протиправними, пов`язаними з невірним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що є невідповідність між періодами сплачених ОСОБА_2 ОСОБА_3 аліментів з фактичними даними щодо сплати цих аліментів, які наявні в матеріалах виконавчого провадження №55974600. Керуючись матеріалами виконавчого провадження та наявними квитанціями скаржник самостійно обрахував розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 03 травня 2017 року по 01 листопада 2020 року, та встановив, що розмір аліментів, що підлягає сплаті становить 49 776,38 грн. Розмір сплачених скаржником аліментів становить 53 559,16 грн., тобто скаржником за період з 03 травня 2017 року по 01 листопада 2020 року сплачено на 3 783,28 грн. більше, ніж підлягало сплаті.

Крім цього, всупереч норм Сімейного кодексу України (в редакції, яка діяла за період визначення розміру аліментів) за травень-червень 2017 року розрахунок аліментів проведено із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що суперечить ст. 195 СК України.

Зазначає, що згідно із розрахунком заборгованості та довідки ГУ ДПС у Черкаській області №7807/50/23-00-50-23-33 від 22 липня 2020 року скаржник був зареєстрований як фізична особа підприємець та за період зокрема, травень-червень 2017 року доходу не отримував. Отже, у період до 8 липня 2017 року, тобто до набрання чинності ЗУ №2037-VIII, аліменти мали враховуватися з доходів від підприємницької діяльності, після утримання з них податків та інших обов`язкових, безумовних платежів (витрат), зокрема витрат на здійснення підприємницької діяльності, тобто з прибутку, а не виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовлено.

Ухвала обґрунтована тим, що судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів скаржника за травень-червень 2017 року старшим державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Постоєнко М.В. розраховано неправильно та оскільки розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 здійснювався за наростаючим підсумком, то неправильними вважаються усі розрахунки заборгованості, що здійснені після першого розрахунку заборгованості, що проведені з помилками.

Суд прийшов до висновку, що права скаржника порушені, однак, останнім було пропущено строк на звернення до суду з даною скаргою, оскільки про існування оскаржуваного розрахунку ОСОБА_2 дізнався 06 листопада 2020 року, а зі скаргою звернувся 18 листопада 2020 року.

Також суд вказав, що не підлягає задоволенню вимога скаржника про здійснення нового розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки такий розрахунок вже здійснений та міститься в матеріалах справи.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Смаглій В`ячеслав Миколайович подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким скаргу на дії державного виконавця в порядку статті 447 ЦПК України задовольнити.

В апеляційній скарзі вказує, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні скарги, посилаючись на пропущення строку звернення до суду. Вказує, що згідно з поштовою квитанцією від 16 листопада 2020 року та наявним у справі документам (поштовий конверт, описи та поштові квитанції) представник скаржника адвокат Смаглій В.М. направив до суду засобами поштового зв`язку скаргу у останній день строку для подання скарги, що спростовує висновки суду про пропущення вказаного процесуального строку.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до статті 372 ЦПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №55974600, відкрите 14 березня 2018 року з примусового виконання виконавчого листа №694/532/17, виданого 22 червня 2017 року Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини, дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/4 частини всіх заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 03 травня 2017 року до повноліття дитини.

Згідно із довідкою ГУ ДПС у Черкаській області від 22 липня 2020 року №7807/50/23-00-50-23-33 ОСОБА_2 був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та згідно поданих декларацій за період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року доходу не отримував.

Відповідно до розрахунку № 72535 від 04 листопада 2020 року заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за період з 03 травня 2017 року, наданого за заявою ОСОБА_2 від 15 жовтня 2020 року, заборгованість скаржника зі сплати аліментів станом на 01 листопада 2020 року становить 2906,51 грн (а.с. 6-70).

У вказаному розрахунку зазначено, що заборгованість скаржника зі сплати аліментів у травні-червні 2017 року нараховувалася виходячи із середньої заробітної плати працівника певної місцевості та із пенсії, враховуючи, що скаржник мав інші види доходу (пенсію).

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до статті 195 СК України в редакції, яка була чинна до 08 липня 2017 року, у травні-червні 2017 року заборгованість скаржника за аліментами повинна була розраховуватися відповідно до доходу боржника, який він отримував у вказаний період.

Тобто судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів скаржника травень-червень 2017 року старшим державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м.Черкаси Постоєнко М.В. розраховано неправильно, чим порушено права скаржника.

Так як розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 здійснювався за наростаючим підсумком, суд вказав, що неправильними вважаються усі розрахунки заборгованості, що здійснені після першого розрахунку заборгованості, що проведені з помилками.

Ухвала суду першої інстанції в цій частині учасниками справи не оскаржується, тому апеляційний суд відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України не переглядає судове рішення в цій частині.

Представником скаржника ухвалу суду першої інстанції оскаржено лише в частині відмови у задоволенні скарги із посиланням на пропущення скаржником строку звернення до суду.

Так, суд першої інстанції вважав, що оскільки ОСОБА_2 дізнався про існування оскаржуваного розрахунку заборгованості 06 листопада 2020 року, однак, звернувся зі скаргою до суду лише 18 листопада 2020 року, скаржником пропущено десятиденний строк, встановлений статтею 449 ЦПК України.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частин 5-6 статті 124 ЦПК Україниостанній день строку триває до 24 години. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами.

Статтею 126 ЦПК Українивстановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З аналізу вказаних норм слідує, що встановивши, що скаргу на дії державного виконавця подано з пропущенням встановленого статтею 449 ЦПК України строку, суд повинен залишити її без розгляду.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані норми закону та встановивши, що право скаржника було порушене, відмовив у задоволенні скарги із підстав пропущення останнім строку на подання скарги, що суперечить положенням частини 3 статті 451 ЦПК України та статті 126 ЦПК України.

Водночас, згідно зі штампом на конверті, у якому скарга на дії державного виконавця надійшла до Звенигородського районного суду Черкаської області 18 листопада 2020 року, її було подано 16 листопада 2020 року (а.с. 14).

Враховуючи наведене, оскільки скаржник дізнався про порушення його прав 06 листопада 2020 року, останнім днем для подання скарги на дії державного виконавця є 16 листопада 2020 року. Скарга ОСОБА_2 була направлена його представником за допомогою поштового зв`язку 16 листопада 2020 року. Отже висновок суду першої інстанції щодо пропущення скаржником строку на подання скарги є помилковим.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом першої інстанції встановлено неправомірність дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості по аліментах, скаргу на дії державного виконавця Чубарем С.А. подано у встановлений законом строк, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця; визнання дій старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В., що пов`язані з невірним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за № 72535 від 04 листопада 2020 року протиправними та скасування розрахунку заборгованості № 72535 від 04 листопада 2020 року зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за період з 03 травня 2017 року по 01 листопада 2020 року, обчислений старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В.

Ухвала місцевого суду в частині відмови в задоволенні вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості по аліментах не оскаржується, тому в порядку частини 1 статті 367 ЦПК України також не переглядається апеляційним судом у зазначеній частині.

Відповідно до статей 374, 376 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі:неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенні норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича слід задовольнити; ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у визнанні дій державного виконавця протиправними та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, прийняти в цих частинах нове рішення про визнання дій старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В., що пов`язані з невірним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за № 72535 від 04 листопада 2020 року протиправними, та скасування розрахунку заборгованості № 72535 від 04 листопада 2020 року зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за період з 03 травня 2017 року по 01 листопада 2020 року, обчисленого старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у визнанні дій державного виконавця протиправними та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, прийняти в цих частинах нове рішення.

Визнати дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В., що пов`язані з невірним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за № 72535 від 04 листопада 2020 року протиправними.

Скасувати розрахунок заборгованості № 72535 від 04 листопада 2020 року зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за період з 03 травня 2017 року по 01 листопада 2020 року, обчислений старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді