Єдиний унікальний номер 741/1820/19
Провадження № 2/741/60/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 26 лютого 2021 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

позивача та її представника адвоката Левченка Г.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок, земельну частку (пай) та майновий пай із земель колишнього КСП «Україна» на території Мринської сільської ради. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв його син ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли його дружина, двоє дітей та ОСОБА_7 (мати позивача). Згідно рішення Носівського районного суду від 29 травня 2017 року, яке набрало законної сили, будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Через нетривале членство у колгоспному дворі ОСОБА_1 була позбавлена права на частку у майні колгоспного двору. Таке право по 1/4 частині визнано за ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 і позивачем як членами колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (мати позивача), спадщину після смерті якої прийняла ОСОБА_2 (позивач). Наведеним вище рішенням Носівського районного суду визнано недійсним рішення виконавчого комітету Мринської сільської ради від 28 квітня 2006 року , на підставі якого визнано право власності на весь будинок тільки за ОСОБА_7 . Суд також визнав недійсним свідоцтво про право власності на будинок та частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 серпня 2010 року, виданого позивачу приватним нотаріусом Носівського нотаріального округу Дмитренко В.M., зареєстроване в реєстрі за № 1313. Згідно рішення Носівського районного суду від 9 жовтня 2017 року спадщину після смерті ОСОБА_5 щодо права на земельну частку (пай) та майновий пай прийняв його син - ОСОБА_11 (брат позивача), після смерті якого спадщину прийняли його дружина, двоє дітей (вони ж відповідачі) та ОСОБА_7 (мати позивача). Їх частки становили по 1/4 частині. Після смерті ОСОБА_7 позивач за заповітом успадкувала право на 1/4 частину права на земельну частку (пай) та 1/4 частину майнового паю, які належали її (позивача) батьку та були успадковані після його смерті спочатку його сином ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_7 (матір`ю позивача). У зв`язку з тим, що порядок спадкування після смерті батька, брата та матері ОСОБА_2 вирішений судом вона не може оформити свої спадкові права у нотаріуса.

ОСОБА_2 просила суд визнати за нею:

- право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , як членом колишнього колгоспного двору;

- право на 1/4 частини права на земельну частку (пай) розміром 7,04 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Україна» на території Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яке належало ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 016906, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- право власності на 1/4 частини майнового паю члена КСП «Україна» с. Мрин Носівського району Чернігівського району, яке належало ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЧННВ № 10242, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Левченко Г.В. позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, вказала на те, що на момент смерті її чоловіка разом з ними в будинку проживала і була зареєстрована її свекруха ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд справи відкласти.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі їх представника за наявними в справі доказами.

Суд розглядає справу у відсутності відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представника відповідача Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача ОСОБА_1 , вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Носівського районного суду від 29 травня 2017 року житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 . Через нетривале членство у колгоспному дворі ОСОБА_1 була позбавлена права на частку у майні колгоспного двору, що підтверджується копією вищезазначеного рішення (а.с. 27-29).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно з пп. «б» п. 6 вищезазначеної постанови частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.

А, отже, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 належало по 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 як членам колишнього колгоспного двору,

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 10).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв його син ОСОБА_6 , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, ОСОБА_6 юридично не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 12).

За життя ОСОБА_6 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 89). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 № 627/2009 (а. с. 82-86), вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, адже постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім позивачів, спадкоємцем за законом першої черги також була мати померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (позивача) ОСОБА_7 , яка також прийняла спадщину після смерті сина, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради № 514/03-08 від 11 вересня 2020 року (а. с. 104). ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_7 успадкували після смерті ОСОБА_6 по 1/8 частини спірного будинку.

Після цього частка у спірному майні, яка належить ОСОБА_7 , стала 3/8 частини (1/4+1/8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 11).

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_7 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року визнано недійним рішення виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 26 від 28 квітня 2006 року «Про оформлення свідоцтва на право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_7 ». Суд визнав недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , видане 19 грудня 2006 року виконавчим комітетом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на жилий будинок по АДРЕСА_1 . Також визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 серпня 2010 року, видане ОСОБА_2 приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М., зареєстроване в реєстрі за № 1313.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 016906, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 406 від 20 січня 1997 року, належало право на земельну частку (пай) розміром 7,04 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Україна» на території Мринської сільської ради,що підтверджується копією вказаного сертифікату ( а.с. 17). Грошова оцінка земельної частки (паю) становить 151105 грн. 18 коп., що підтверджується копією повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-239/112-17 від 4 липня 2017 року (а. с. 15).

24 червня 2008 року Мринською сільською радою ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧННВ № 10242, відповідно до якого ОСОБА_5 мав право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства колишніх членів КСП «Україна» с. Мрин Носівського району Чернігівської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 17 листопада 2007 року. Загальна вартість пайового фонду майна колишнього КСП «Україна» становить 1522687 грн., що підтверджується копією свідоцтва (а. с. 16).

Відповідно до рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 9 жовтня 2017 року спадщину після смерті ОСОБА_5 щодо права на земельну частку (пай) та майновий пай прийняв його син ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які успадкували по 1/4 частини права на земельну частку (пай) та по 1/4 частини права власності на майновий пай.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 016906, виданий на ім`я ОСОБА_5 , втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» ( зворот а.с. 15).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1225, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на:

- 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв. м, житловою площею 48,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв. м, житловою площею 48,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

- право на 1/4 частини права на земельну частку (пай) розміром 7,04 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Україна» на території Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області вартістю 37776,30 грн., яке належало ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 016906, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- право власності на 1/4 частини майнового паю члена КСП «Україна» с. Мрин Носівського району Чернігівського району, яке належало ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЧННВ № 10242, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв