Справа № 364/997/20
Провадження № 2/364/48/21
12.03.2021 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л. А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г. І.
учасники справи не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
(далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК»)
до ОСОБА_1 , ОСОБА_2
про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
До Володарського районного суду Київської області 21.10.2020 р. надійшов зазначений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором від 08.12.2010 р. № б/н у розмірі 5 140,78 грн.
На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Савіхіна А.М. (довіреність від 29.07.2019 р. № 3451-К-Н-О, а.с. 68) у позовній заяві зазначила, що за укладеним договором від 08.12.2010 р. № б/н ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який надалі був збільшений до 8 000,00 грн. (а.с. 2), підтвердивши свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами договору, що відображено в доданих до позовної заяви Розрахунках заборгованості за договором. 11.09.2017 р. названий Позичальник помер. Його спадкоємцями, які постійно з ним проживали, Позивач вважає ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте нотаріусом повідомлено Позивача, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивача). За станом на день смерті Позичальника ОСОБА_4 його заборгованість перед Позивачем становить 5 140,78 грн., що складається з такого (а.с. 1-4):
5 140,78 грн. заборгованості за простроченим «тілом» кредиту;
0,00 грн. заборгованості за нарахованими (у тому числі простроченими) відсотками.
0,00 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно за статтею 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України);
0,00 грн. нарахованої пені;
0,00 грн. нарахованої комісії.
Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 04.11.2020 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, проте лише в частині вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в частині вимог відносно Відповідача ОСОБА_3 у відкритті провадження відмовлено у зв`язку з настанням його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті Позичальника ОСОБА_4 11.09.2017 р. (пункт 6 частини першої статті 186 ЦПК України).
Також названою ухвалою суду від 04.11.2020 р. визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, витребувано спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позичальника ОСОБА_4 , встановлено Відповідачам строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 12.01.2021 р. (а.с. 78-79), відкладене через неявку учасників справи та ненадходження витребуваної спадкової справи на 26.01.2021 р.
Ухвалою суду від 26.01.2021 р. закрито підготовче провадження в справі, витребувано в органу реєстрації за місцем проживання спадкодавця ОСОБА_4 (Позичальника) інформацію про склад його сім`ї за станом на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 24.02.2021 р. (а.с. 106-107), відкладений через неявку Відповідачів на 12.03.2021 р.
У судове засідання 12.03.2021 р. представник(и) Позивача не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с. 80, 82, 118). До суду 25.01.2021 р. та 22.02.2021 р. засобами електронної пошти подано представником Позивача Назаренко М.В. (довіреність від 05.06.2020 р. № 2325-К-О, а.с. 84, 105, 116) клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, складу суду довіряє (а.с. 104, 115).
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання 12.03.2021 р. повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с. 81, 83, 113, 114), а також відомостями офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» про вручення рекомендованої кореспонденції за відповідними трек-номерами (а.с. 119-121); про причини неявки суд не повідомляли, відзиву із запереченнями проти позву не подавали.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.
З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 08.12.2010 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на той час Володарського (на тепер Білоцерківського) району Київської області (Позичальник), з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач, банк) та, підписавши відповідну анкету-заяву, отримав платіжну карту із встановленим кредитним лімітом, що підтверджено доданою до позовної заяви копією цієї анкети-заяви Відповідача (а.с. 9).
Згідно з доданою до позову довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на Позичальника, розмір встановленого йому кредитного ліміту змінювався неодноразово, максимальний розмір 8 000,00 грн. встановлено 29.08.2017 р. (а.с. 10), що відповідає максимальному розміру кредитного ліміта, зазначеному представником Позивача безпосередньо в позовній заяві (а.с. 2).
Також Позивачем до позовної заяв додано довідку з інформацією про номери видних Позичальнику карток, дату їх відкриття та термін дії, остання 24.11.2016 р. зі строком дії до липня 2020 року (а.с. 11), а також копію паспорту громадянина України Позичальника серії НОМЕР_1 , завірену названою датою «24.11.2016 р.» (а.с. 12-14).
Як вбачається з долучених до позовної заяви Розрахунків заборгованості за станом на різні дати (а.с. 21, 22, 23), а також виписки по рахунку Позичальника (а.с. 24-26), останній користувався кредитними коштами Позивача з відповідного карткового рахунку, зокрема, шляхом зняття готівки, періодично поповнюючи цей рахунок, в останнє 08.08.2017 р. на суму 200,00 грн. (а.с. 24).
При цьому суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку за картковим рахунком Позичальника, враховуючи висновки Верховного Суду (викладені, зокрема, у постановах від 16.09.2020 р. у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 р. у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 р. у справі№ 278/2177/15-ц).
Отже, судом встановлено, що Позивач на виконання умов укладеного з Позичальником ОСОБА_4 договору зобов`язання виконав, надавши останньому можливість користуватися коштами на картковому рахунку, проте ним не виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів. Тому у названого Позичальника перед Позивачем склалася заборгованість за простроченим «тілом» кредиту в розмірі 5 140,78 грн., яку Позивач просить стягнути та яка відповідає максимальному розміру встановленого Позичальнику кредитного ліміту 8 000,00 грн. (а.с. 2, 10), що доведений належними і допустимими доказами.
Проте Позичальник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12.09.2017 р. Виконавчим комітетом Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 03 (а.с. 15).
Позивачем до Володарської районної державної нотаріальної контори Київської області 29.01.2019 р. направлено претензію до спадкоємців названого вище Позичальника у зв`язку з тим, що стало відомо про смерть Позичальник (а.с. 28), у відповідь названою нотаріальною конторою листом від 20.02.2018 р. повідомлено про заведення спадкової справи за зазначеною претензією, проте спадкоємці ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво на спадщину за законом на майно померлого не видавалося (а.с. 29). Позивач цей лист державної нотаріальної контори отримав 28.02.2019 р., що підтверджено штампом Банку (а.с. 29).
Вирішуючи питання щодо суперечності наведених дат з метою встановлення, коли саме Позивач дізнався про прийняття спадщини померлого Позичальника, суд бере до уваги матеріали, що містяться у витребуваній ухвалою суду від 04.11.2020 р. копії спадкової справи померлого ОСОБА_4 № 120/2017 та відповідній інформаційній довідці зі Спадкового реєстру, що надіслані до суду 16.01.2021 р. згаданою Володарською районною державною нотаріальною контрою Київської області (а.с. 87-103).
Так, згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 89) спадкова справа померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 заведена названою вище нотаріальною контрою 28.12.2017 р.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_4 (а.с. 91-103) в цій справі наявна претензія кредитора, що направлена Позивачем до Володарської районної державної нотаріальної контори Київської області та яка є ідентичною за змістом та вихідним номером згаданої вище претензії від 29.01.2019 р. (а.с. 28), але датована ця претензія іншою датою 09.11.2017 р. і зареєстрована нотаріусом 28.12.2017 р. (а.с. 91), також ця претензія з додатками скріплена і пронумерована представником ПАТ КБ «Приватбанк», як зазначено 09.11.2017 р. (а.с. 100). Саме на дату отримання претензії нотаріальною конторою 28.12.2017 р. міститься посилання у відповіді нотаріуса від 20.02.2018 р., що додана Позивачем до позовної заяви як така, що ним отримана 28.02.2019 р. (а.с. 29).
Отже, судом встановлено, що претензія кредитора, направлена Позивачем до державної нотаріальної контори, копія якої додана до позовної заяви (а.с. 28), не є ідентичною за датою її направлення претензії, що міститься в матеріалах спадкової справи (а.с. 91).
Також до позовної заяви додано листи-претензії Позивача до Відповідачів щодо погашення зазначеної вище кредитної заборгованості ОСОБА_4 , датовані 17.09.2019 р. (а.с. 30, 31, 32), направлені Відповідачам 03.10.2019 р., про що зазначено в позовній заяві (а.с. 2), а також підтверджено фіскальним чеком поштового направлення з переліком адресатів (а.с. 33, 35).
Отже, навіть виходячи з дати отримання Позивачем відповіді нотаріуса 28.02.2019 р., ним було пред`явлено вимоги до Відповідачів як до спадкоємців померлого Позичальника ОСОБА_4 лише через сім місяців 17.09.2019 р., а до суду подано позов 21.10.2020 р. через один рік і вісім місяців після отримання зазначеного повідомлення нотаріуса.
Доказів, що спростовують наведені обставини або підтверджують будь-які інші строки пред`явлення спадкоємцям Позичальника претензії кредитором (Позивачем), суду не надано.
Ухвалою суду від 04.11.2020 р. про відкриття провадження в справі сторонам роз`яснено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті 12 ЦПК України) (а.с. 79).
Крім того, на підставі витребуваної в органу реєстрації інформації судом встановлено, що до складу сім`ї Позичальника ОСОБА_4 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (час відкриття спадщини) входила лише дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 112), які проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою; згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (постанова Верховного Суду від 04.03.2020 р. у справі № 398/2775/17).
Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід як прав, так і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Разом з тим, за вимогами частин другої четвертої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
За правовими позиціями Верховного Суду при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (постанова Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 306/2000/16-ц). При цьому наведена вище стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника (постанова Верховного Суду від 04.03.2020 р. у справі № 398/2775/17).
Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших (строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців) має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права). Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 522/407/15-у, а також у згаданій вище постанові Верховного Суду від 04.03.2020 р. у справі № 398/2775/17.
Таким чином, зважаючи на усе наведене вище, суд вважає доведеним належними і допустимими доказами наявність у спадкодавця ОСОБА_4 (Позичальника), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , перед Позивачем заборгованості за укладеним 08.12.2010 р. № б/н кредитним договором («тілом» кредиту) у розмірі 5 140,78 грн., а також факт прийняття лише Відповідачем ОСОБА_1 спадщини після названого спадкодавця, оскільки вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку не заявила про відмову від неї.
Водночас Позивачем пред`явлено до Відповідача ОСОБА_1 вимоги 17.09.2019 р. (а.с. 30) з порушенням встановленого частиною третьою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку з дня отримання 28.02.2019 р. Позивачем відповіді Володарської державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 29), а відтак на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України Позивач (Кредитор) позбавляється права вимоги до спадкоємців Позичальника. Тому суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати покладаються на Позивача (частина перша, пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК України).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах десятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України).
Відповідно до статей 509, 525, 626, 634, 1054, 1216-1219, 1268, 1281 ЦК України, керуючись статтями 2-4, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351-355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII ЦПК України, суд
У задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Копії цього заочного рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення суду складено 18.03.2021 р.
Суддя Л. А. Макаренко