ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/52/21Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/817/350/21 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Парандюк Т. С., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Тернополі цивільну справу № 593/52/21 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року, постановлену суддею Крамар В.М., у справі за заявою приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,-

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2021 року до Бережанського районного суду Тернопільської області надійшла заява приватного акціонерного товариства «Тернопільгаз» до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу, відповідно до якої просить стягнути із боржника ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Тернопільгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1490,63 грн.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ПАТ «Тернопільгаз» до ОСОБА_1 .

Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду від представника ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У доводах апеляційної скарги посилається на порушення судом норм процесуального права, неврахування усіх обставин справи.

Зокрема вказує, що у відповідності до вимог ст. 40 Закону України від 09.04.2015 року № 329 «Про ринок природного газу» та глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ, між ПрАТ «Тернопільгаз» та ОСОБА_1 , згідно заяви-приєднання від 13.07.2016 року, укладено договір розподілу природного газу, який є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за Типовою формою, затвердженою Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року.

Зазначає, що типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Вказує, що на підставі Договору ПрАТ «Тернопільгаз» надає послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 та членам його сім`ї, для забезпечення природним газом побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості.

Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Зазначає, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу (п. 6.1 Договору).

Окрім того вказує, що згідно абз. 1 п. 2 глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, газовий рік це період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (п. 4 глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем).

Зазначає, що місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем).Таким чином вважає, що плата за надані послуги за розподіл природного газу не залежать від споживання боржником природного газу у 2020 році.

Окрім того посилається на постанову НКРЕКП № 3040 від 24.12.2019 року,якою встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу для ПрАТ «Тернопільгаз», який є обов`язковим як для Оператора ГРМ, так і для споживачів та застосовується сторонами при розрахунку вартості наданих послуг. Вказує, що на період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно тариф на послуги розподілу природного газу становить 1,068 грн за 1 м. куб на місяць (з урахуванням ПДВ); з 01 липня 2020 року - 1,236 грн за 1 м. куб. на місяць (з урахуванням ПДВ).

Зазначає, що за період попереднього газового року (жовтень 2018 року-вересень 2019 року) споживачем ОСОБА_1 по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично спожито 1 421,04 м. куб. природного газу, що є річною замовленою потужністю на розрахунковий 2020 календарний рік, місячна потужність складає 118,42 м. куб. В результаті добутку потужності на тариф отримано місячну вартість послуги з розподілу природного газу, яка з січня по червень 2020 року становить 126,47 грн., щомісячно; з липня по грудень 2020 року - 146,36 грн. щомісячно. За період з січня по листопад 2020 року надано послуг з розподілу природного газу на суму 1 490,63 грн.. На думку апелянта вказані кошти є обов`язковими до оплати.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно з приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скаргу межах заявлених вимог, колегія судді вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити із таких мотивів.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що заявником подано заяву про видачу судового наказу до ОСОБА_1 , яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, оскільки ПАТ «Тернопільгаз» подало заяву про видачу судового наказу де заявлено вимогу про стягнення заборгованості за ненадані послуги з розподілу природного газу (житлово-комунальні послуги).

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.1 ст.161ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначено статтею 163 ЦПК України, положення якої в контексті з нормами п.3 ч.1 ст.161цього Кодексу, не пов`язують обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті заяви із підставами відмови у його видачі на підставі статті 165 ЦПК України.

Згідно п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, про що зазначається у судовому наказі.

Натомість у подальшому, після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (п.5 ч.3 ст.170, ч.3 ст.171 ЦПК України), що є передбаченою процесуальним законом підставою для скасування судового наказу.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" як постачальник природного газу звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1490,63 грн.

Заява про видачу судового наказу обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 всупереч нормам чинного законодавства та умов договору не здійснював оплати за послуги з розподілу природного газу, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на дату звернення з цією заявою становить 1490,63 грн.

У поданій заяві зазначено, що у відповідності до вимог ст. 40 Закону України від 09.04.2015 року № 329 «Про ринок природного газу» та глави 3 Розділу VI «Кодексу газорозподільних систем», затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 між Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» (далі - ПрАТ «Тернопільгаз», Оператор ГРМ) та ОСОБА_1 , згідно заяви-приєднання від 13.07.2016 року, укладено договір розподілу природного газу, який є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за Типовою формою , затвердженою Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року.

На підтвердження розміру заборгованості Товариство додало до заяви фінансовий стан споживача,де нарахування заборгованості за вказану послугу зафіксоване у розмірі 1490,63 грн. (а.с.11).

Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (п.п.1.1, 1.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494).

Згідно з вимогами ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Типовий договір укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

На підставі Договору ПрАТ «Тернопільгаз» надає послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 та членам його сім`ї, для забезпечення природним газом побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості.

Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, регулюються згідно із Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГРМ.

Тарифи, вартість послуг, які надаються ПрАТ «Тернопільгаз», та порядок оплати встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП).

Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу (п. 6.1 Договору).

Постановою НКРЕКП № 3040 від 24.12.2019 року встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу для ПрАТ «Тернопільгаз», який є обов`язковим як для Оператора ГРМ, так і для споживачів та застосовується сторонами при розрахунку вартості наданих послуг. На період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно тариф на послуги розподілу природного газу становить 1,068 грн за 1 м. куб на місяць (з урахуванням ПДВ); з 01 липня 2020 року - 1,236 грн за 1 м. куб. на місяць (з урахуванням ПДВ).

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 903 Цивільного Кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п 6.6 Типового договору розподілу природного газу Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України від 09.11.2017 року №2189 «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належать послуги з розподілу природного газу.

Суд першої інстанції, відмовляючи у видачі судового наказу помилково не взяв до уваги доводи заявника, що ПрАТ "Тернопільгаз" було надано послуги з розподілу природного газу споживачу за період з січня по листопад 2020 року на суму 1 490,63 грн., яку споживач ОСОБА_1 заборгував перед ПрАТ "Тернопільгаз".

Надаючи оцінку розрахунку заборгованості та обґрунтованості нарахування боргу, суд першої інстанції фактично допустив розгляд заявлених ПрАТ "Тернопільгаз" вимог по суті, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови стягувачу у видачі судового наказу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" - задовольнити.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Сташків Б.І.

Парандюк Т.С.

Судді: Хома М.В.