Справа № 496/3160/19
Провадження № 2/496/271/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

представника позивача Тонкошкура В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 до

відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1

третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ,

вимоги позивача: про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії

відповідач, представник відповідача, третя особа повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи, в судове засідання не з`явились, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі- відповідач), третьої особи: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є співвласниками по 1/8 частці кожному житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11червня 2018року по цивільній справі № 496/2765/17, яке набуло чинності після його перегляду судом апеляційної інстанції 01 листопада 2018 року. Право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано 28 листопада 2018 року та 03 червня 2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 грудня 2018 року № 147746806 та від 06 червня 2019 року № 169461384 відповідно. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 164620756 від 23.04.2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 - розмір частки 5/8. Зазначена реєстрація відповідно наданої довідки була здійснена 17 липня 2017 року на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2- 242, виданого 16 лютого 2011 року, Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області. Після здійснення зазначеної державної реєстрації права власності на спірні будинок 17 липня 2017 року, 11 червня 2018року Біляївським райсудом Одеської області по цивільній справі № 496/2765/17, провадження 2/496/226/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності, було ухвалено рішення, яким в тому числі визнано частково недійсним свідоцтво про право спадщину за заповітом від 16 лютого 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованому в реєстрі за №2-242 на житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані « А», загальною площі 50, 00 кв.м., житловою площею 25,20 кв.м., та 1-4 огорожі розташованих на земельній ділянці земель Мирненської сільської ради, Біляївського району, Одеської області розміром 0,05 гектарів, а саме в зазначені розміру спадщини на яку видане свідоцтво (частка ОСОБА_2 ). Рішення суду першої інстанції набрало законної сили після його перегляду Апеляційним судом Одеської області 01 листопада 2018 року. Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 28 січня 2011року житловий будинок зазначеного на плані « А», складається з 1- коридор, 2 -кухня, 3 -житлова, 4- житлова, І- веранда (копія титульної сторінки та копія аркушу «журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень літера «А»» додається). За зазначеною адресою фактично проживає позивач зі своєю сім`єю: дружина ОСОБА_4 та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також ОСОБА_3 . З кінця 2011 року початку 2012 року склався порядок користування житловим будинком, а саме позивач зі своєю сім`єю та брат ОСОБА_3 проживають у частині будинку номером АДРЕСА_3 - житлова кімната, а також у їхньому користуванні частина веранди - І. В інших приміщеннях будинку проживає сім`я відповідача, підтверджується актом обстеження житлових умов в будинку від 18 червня 2019 року. 19 липня 2017 року відповідач переоформив особовий рахунок № НОМЕР_1 для оплати за постачання електричної енергії до будинку по АДРЕСА_2 . В зв`язку з тим, що з серпня місяця 2017 року між позивачем та відповідачем був наявний спір щодо спадщини, а саме позивач оспорював заповіт, який був складений їхнім батьком на ім`я відповідача ( справа № 496/2765/17 розглядалась Біляївським райсудом Одеської області), відповідач 05 вересня 2017 року від`єднав від приладу обліку електроенергії електропровід, який постачав електроенергію в частину будинку в якому позивач проживає зі своєю родиною. Без електроенергії, яка надавалась за адресою АДРЕСА_2 , позивач зі своєю родиною в належній їм частині будинку, прожили до 07 лютого 2019 року. В цей час в частині будинку в якій проживав відповідач було постачання електроенергії. 07 лютого 2019 року сторонами був встановлений контрольний прилад обліку електроенергії та по його показанням позивачем здійснювалась оплата за постачання електричною енергією. 19 квітня 2019 року в черговий раз відповідач від`єднав від приладу обліку електроенергії електропровід, який постачав електроенергію в частину будинку в якому живе позивач та з метою, перешкодити йому черговий раз підключитись до приладу обліку, огородив прилад обліку електроенергії решіткою із замком. У зв`язку з чим 19 квітня 2019 року позивач вимушений був черговий раз звернутися до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області із заявою, яка в журналі єдиного обліку заяв була зареєстрована за № 2712, що підтверджується талоном-повідомленням № 025788. До 19 квітня 2019 року з метою відновлення своїх прав щодо користування електричною енергією позивач також звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів. 31 серпня 2017 року до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області із заявою про те, що відповідач погрожує відключити позивачу світло, воду у будинку АДРЕСА_2 , так як є власником будинку. Заява була зареєстрована в реєстрі під № 4319 від 31.08.17року, що підтверджується копією заяви від 31.08.17року та талоном повідомленням № 001207. 21 вересня 2017 року позивач звернувся до Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності відповідача з причин того, що відповідач "без дозволу позивача, керуючись його відсутністю, зайшов у двір, де зі стіни будівлі біля вхідної двері, самовільно демонтував енерголічильник" , що підтверджується заявою від 21 вересня 2017 року. 27 грудня 2017 року позивач також звертався із заявою до Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області з приводу того, що ОСОБА_2 лишив позивача без електроенергії. На відповідну заяву позивачем отримана відповідь від 10 січня 2018 року № 43/239 із змісту якої вбачається, що звернення позивача зареєстровано 27 грудня 2017 року до ЖЕО за № 6482. В ході проведення перевірки по матеріалах було встановлено, що раніше Біляївським ВП ГУНП в Одеській області вказане звернення розглядалось. Матеріали списані в справу 3573. Також за вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження від 02 вересня 2017 року за ст. 35 КК України. При перевірці вказаних матеріалів винесено висновок. 05 вересня 2017 року та 11 грудня 2018 року до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області мною були також подані заяви, які були зареєстровані до ЖЕО за № 4396 та 8536 відповідно з приводу того, що ОСОБА_2 лишив позивача без електроенергії, що підтверджується талоном-повідомленням № 001211 від 05 вересня 2017 року та № 024155 від 11 грудня 2018 року. Таким чином, з вини відповідача, родина позивача проживала у будинку без електроенергії з 05 вересня 2017 року по 07 лютого 2019 року та з 19 квітня 2019 року по теперішній час, що не дає можливості позивачу та членам його сім`ї повноцінно користуватись своєю власністю - житловим будинком. 14 травня 2019 року позивач звертався із заявою до ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" з приводу можливості укладання договору на постачання електричної енергії до житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_2 , з ним (співвласником) без виділення частини будинку в натурі. На зазначене звернення позивачем була отримана відповідь від 07.06.19р. № 587/10/03- 1408 із змісту якої вбачається, що укладання окремого договору на постачання електричної енергії до будинку зі мною можливе лише уразі виділення частки майна в натурі. 09 лютого 2019 року з аналогічним питанням на Урядову гарячу лінію зверталась дружина позивача ОСОБА_4 , на яке була надана відповідь 24 липня 2019 року № 26/03-257 із змісту якої вбачається, що за одним об`єктом може бути укладено лише один договір про постачання електричної енергії. У зв`язку з тим, що позивач володіє часткою спільного майна, тому для надання копії документу, який підтверджує право власності на об`єкт, позивачу необхідно виділити свою частку в натурі. В зв`язку з тим, що з вини відповідача з 05 вересня 2017 року по 07 лютого 20189 року та 19 квітня 2019 року по теперішній час, родина позивача прожила без світла у будинку та відключення електроенергії відбувалось двічі, до примирення з відповідачем не прийшли, тому у позивача є підстави передбачати можливість порушення свого права власності відповідачем і у третій раз, тому він вимушений заявити позовні вимоги про заборону вчинення ним дій, які можуть порушити його право щодо безперешкодного користування власністю. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

3. Представник відповідача адвокат Дабіжа Я.І. надав до суду пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своїх пояснень зазначив, що звертаючись з вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю, позивач безпідставно ототожнює право користування житловим будинком та право користування електричною енергією. Сама по собі наявність у позивача частки у розмірі 1/8 у праві на житловий будинок не є правовою підставою для споживання електричної енергії. Останнє право реалізується шляхом приєднання споживача до двох видів публічних договорів: договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та договору про постачання електричної енергії споживачу через подання відповідних заяв-звернень.Зазначені договори позивачем не укладені, та будь-які правові підстави для споживання ним електричної енергії відсутні.Отже, позивач не тільки не довів порушення його прав (безпідставно ототожнивши право користування власністю з правом користування електричною енергією), але й не навів будь-яких правових підстав споживання електричної енергії. Тобто Позивач намагається захистити неіснуюче право. Оскільки наведені договори з розподілу електричної енергії та договору про постачання електричної енергії вже укладені Відповідачем, для укладення аналогічних договорів Позивачу слід виділити власну частку в натурі, про що зазначило АТ «Одесаобленерго» у листі-відповіді на звернення ОСОБА_7 від 24.07.2019 р. № 26/03- 257. Однак жодних дій з метою виділення власної частки в натурі Позивачем здійснено не було. Більше того, Позивач заперечує проти задоволення позову у справі про виділення часток в натурі, що перебуває у провадженні Біляївського районного суду Одеської області. Позивачем не надано жодного доказу, що свідчить про наявність будь-яких перешкод у користуванні власністю. Позивач стверджує, що він звертався до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, оскільки Позивач нібито здійснив «самовільний демонтаж енерголічильника», «лишив Позивача електроенергії» тощо.Як на докази наведених «фактів» позивач посилається на власні заяви та талони- повідомлення № 001211 від 05.09 та № 024155 від 11.12.18. Однак зазначені документи підтверджують виключно факт звернення до наведених вище органів, та жодним чином не свідчать про вчинення відповідачем будь-яких порушень.Протягом тривалого часу відповідач не проживає у житловому будинку та постійно проживає у Польщі та фізично не може створити позивачу будь-які перепони у користуванні електричною енергією, хоча останній і користується нею за відсутністю будь-яких правових підстав.Незважаючи на фактичне безпідставне користування електричною енергією, будь- яких витрат на оплату її споживання позивач не несе.(а.с. 108-114)

4. Представник позивача адвокат Тонкошкура В.Л. надала до суду пояснення на пояснення представника відповідача адвоката Дабіжи Я.І., в яких зазначила, що враховуючи, що житловий будинок має єдину адресу, за однією адресою укладається один договір постачання електричної енергії та встановлюється один прилад обліку електричної енергії. Листом АТ «Одесаобленерго» від 24 липня 2019 року № 26/03-257 було роз`яснено позивачу, що оскільки він володіє часткою спільного майна, для укладання безпосередньо з ним договору на постачання електричної енергії, йому необхідно виділити в натурі його частину будинку. Представник позивача зазначає, що 28 листопада 2019 року нею подано до суду клопотання про приєднання доказів, які підтверджують факт того, що відповідач перешкоджає позивачу користуватися його часткою і спільним майном шляхом відключення електричної енергії та енергопостачання до частини житлового будинку та те, що саме відповідач відключив частину будинку від постачання електричної мережі. Крім того, створювати перепони відповідач не може до часу доки він проживає у Польщі, але він є співвласником частки у спільному житловому будинку, договір на постачання електроенергії укладений з відповідачем та відповідач може у будь-який час повернутися до будинку та в подальшому перешкоджати позивачу у користуванні власністю шляхом відключення від електропостачання, тому перебування на даний час відповідача у Польщі не дає підстави вважати, що відповідач й в подальшому не буде чинити перешкоди. (а.с. 138-140)

5. Представник позивача адвокат Тонкошкура В.Л. надала до суду додаткові пояснення, в яких підтримала раніше викладену позицію та просила задовільнити позовні вимоги. (а.с. 142)

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимогах.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2019 року, цивільну справу № 496/3160/19, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.

8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 22 серпня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання.

9.Ухвалою суду від 02 червня 2020 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 29 вересня 2020 року.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

10.Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року, задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності. Встановлено факт, що спадковий житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_2 являється сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ; визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 лютого 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованому в реєстрі за № 2-242 на житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_2 , та складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 50,00 кв.м., житловою площею 25,20 кв.м., та 1-4 огорожі, розташованих на земельній ділянці земель Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, розміром 0,05 гектарів, а саме в зазначенні розміру спадщини на яку видане свідоцтво (частка ОСОБА_2 ); визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/8 частину кожному на житловий будинок з надвірними спорудами огорожа під АДРЕСА_2 , складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 50,00 кв.м., житловою площею 25,20 кв.м., та 1-4 огорожі, розташованих на земельній ділянці земель Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, розміром 0,05 гектарів (а.с. 7-10)

11. Постановою апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2018 року вказане рішення залишено без змін. (а.с.11-15)

12. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником 1/8 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 16)

13. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_3 є власником 1/8 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 17)

14. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 є 5/8 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 18)

15. Представником позивача до суду надано копія технічного паспорту виготовленого станом на 28 січня 2011року житловий будинок зазначеного на плані « А», складається з 1- коридор, 2 -кухня, 3 -житлова, 4- житлова, І- веранда (а.с. 19), але оригінал вказаного доказу для огляду у судовому засіданні не надала, так як не має його в наявності. Жодних клопотань про витребування вказаного доказу сторона позивачу до суду не надавала. Тому суд не приймає до уваги вказану копію технічного паспорту у вигляд однієї сторінки, так як не можливо встановити чи відповідає вона оригіналу.

16. Відповідно довідки № 632 від 22 квітня 2019 року, виданою Мирненською сільською радою, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 20)

17. Згідно акту обстеження житлових умов в будинку АДРЕСА_2 , складеного комісією Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, житловий будинок за вказаною адресою складається з: 1-коридор, 2-кухня, 3- житлова кімната, 4- житлова кімната, І-веранда. Громадяни ОСОБА_1 зі своєю сім`єю та ОСОБА_3 проживають в частині будинку під номером 2- кухня, 3-житлова кімната, а також перебуває в їх користуванні частина веранди І. Зі слів громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в другій частині будинку: 1- коридор, 4-житлова кімната, частина веранди І, проживає громадянин ОСОБА_2 зі своєю сім`єю. (а.с. 21)

18. Позивачем були перераховані кошти на рахунок ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» за користування електроенергією, 16 березня 2019 року 806 грн, 16 квітня 2019 року 551 грн. (а.с. 22)

19. ОСОБА_1 31 серпня 2017 року звертався до начальника Біляївського ВП ГУНП в Одеській області Мельник С.В., з заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 через те, що останній погрожує відключенням світла та води. (а.с. 23,25)

20. Заява була прийнята 31 серпня 2017 року у Біляївському ВП ГУНП в Одеській області, реєстраційний номер 4319, що підтверджується талоном-повідомленням №001207. (зворотній а.с. 25)

21. ОСОБА_1 звертався до заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області Драгоєвої О.А. з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 через незаконне проникнення останнього на територію будинку заявника та незаконного демонтування енерголічильника. (а.с. 26)

22. Листом від 10 січня 2018 року начальником Біляївського ВП ГУНП в Одеській області Мельник С.В. було надано відповідь ОСОБА_1 про те, що його звернення від 27 грудня 2017 року зареєстровано до ЖЕО за №6482. За вказаним фактом відкрите кримінальне провадження № 00000806 від 27 вересня 2017 року за ст. 356 КК України. (а.с. 27)

23. Згідно талону- повідомлення № 024155 від 11 грудня 2018 року, заяву про вчинення кримінального правопорушення прийнято від ОСОБА_1 , реєстраційний номер 8536 та талону-повідомлення № 001211 від 05 вересня 2017 року, заяву про вчинення кримінального правопорушення прийнято, реєстраційний номер 4396. (а.с. 28)

24. ОСОБА_1 14 травня 2019 року звертався до директора ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» Сергатій А. з заявою, в якій просив зокрема роз`яснити йому, чи є можливість укладання договору на постачання електричної енергії до житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 з ним (співвласником) без виділення частини будинку у натурі та зазначити необхідний перелік документів. (а.с. 29)

25. Листом від 07 червня 2019 року ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» було надано відповідь ОСОБА_1 , в якій містяться посилання на перелік нормативно-правових актів, якими необхідно керуватися для укладання договору про надання послуг постачання електроенергії та роз`яснено, що для укладання зазначеного договору заявнику необхідно звернутися спочатку до оператора системи розподілу АТ «Одесаобленерго» для укладання договору про розподіл. (а.с. 30)

26. Листом від 24 липня 2019 року № 26/03-257 ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» було надано відповідь ОСОБА_4 , в якій зазначено, що за одним об`єктом, у даному випадку - житловому будинку, може бути укладено лише один договір про надання послуг з розподілу електричної енергії, а в подальшому один договір про постачання електричної енергії. Заявник володіє часткою спільного майна, тому для надання копії документу, який підтверджує право власності на об`єкт, необхідно виділити свою частку у натурі. (а.с.31)

27. ОСОБА_1 звертався до начальника Біляївського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про видачу копії матеріалів перевірки або надання можливості зробити копії за його заявами № 4319 від 31 серпня 2017 року, №6482 від 27 грудня 2017 року, № 4396 від 05 вересня 2017 року, № 8536 від 11 грудня 2018 року, № 2712 від 19 квітня 2019 року. (а.с. 35)

28. Пунктом 7.2. договору про надання правової допомоги від 01 серпня 2019 року, укладеним між позивачем та адвокатом Тонкошкурою Валентиною Леонідівною передбачено, що клієнт зобов`язаний оплатити адвокату гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання за ціною визначену адвокатом, а адвокат зобов`язаний повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. (а.с. 36)

29. З додаткової угоди від 01 серпня 2019 року вбачається, що вартість виконаних робіт адвокатом Тонкошкурою Валентиною Леонідівною, становить 3100 грн. (а.с. 37)

30. Згідно акту прийому-передачу виконаних робіт від 19 серпня 2019 року, адвокат Тонкошкура Валентина Леонідівна передала позивача наступні документи: позовна заява, клопотання про виклик свідків, заява про неможливість надання доказів, заява про забезпечення позову та проведено консультацію. (а.с. 38)

31. У детальному опису вчинених дій (наданих послуг) станом на 19 серпня 2019 року зазначені усі процесуальні дії, які були виконані адвокатом Тонкошкурою Валентиною Леонідівною. (а.с. 38 зворотній)

32. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 5, позивачем були перераховані кошти на ім`я ОСОБА_11 у сумі 3100 грн. на підставі договору від 01 серпня 2019 року. (а.с. 58)

33. Листом Біляївського ВП ГУНП в Одеській області від 04 вересня 2019 року надано відповідь ОСОБА_1 , що заява про надання копії матеріалів розглянута та зазначені копії за вказаними номерами ЖЕО направлені на адресу заявника за місцем мешкання. (а.с. 50)

34. Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеного ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 звертався з заявою про прийняття заходів щодо дій ОСОБА_2 , який перешкоджає у користуванні електролічильником та підключенні до електроенергії у спільному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 51)

35. Згідно довідки ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області С.В. Слівінського за підписом начальника сектору провінції О.М. Маренченко повідомлено ОСОБА_1 про те, що перевірка за матеріалами звернення від 09 грудня 2018 року № 8482 вважається закінченою та рекомендовано заявнику звернутися до Біляївського РЕМ для вирішення питання щодо окремого підключення до електромережі або звернутися до суду для вирішення питання щодо можливості підключення до електролічильника, що розміщений в частині будинку його брата ОСОБА_2 . (а.с. 52)

36. Листом начальника Біляївського ВП ГУНП в Одеській області С.В. Мельник було повідомлено ОСОБА_1 про те, що його звернення зареєстроване до ЖЕО № 8536 від 11 грудня 2018 року та рекомендовано звернутися до Біляївського РЕМ для вирішення питання щодо окремого підключення до електромережі або звернутися до суду для вирішення питання щодо можливості підключення до електролічильника, що розміщений в частині будинку його брата ОСОБА_2 . (а.с. 53)

37. ОСОБА_1 звертався до начальника Біляївського ВП ГУНП в Одеській області С.В. Мельник з заявою про прийняття заходів до ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що останній відключив заявнику світло. При цьому заявник повідомив, що у нього двоє неповнолітніх дітей, які хворіють та потребують інгаляції. (а.с. 54)

38. Згідно довідки ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області С.В. Слівінського за підписом начальника сектору провінції О.М. Маренченко повідомлено ОСОБА_1 про те, що перевірка за матеріалами звернення від 19 квітня 2019 року №2712 вважається закінченою та рекомендовано заявнику звернутися до суду у приватному порядку. (а.с. 55)

39. Листом начальника Біляївського ВП ГУНП в Одеській області С.В. Мельник було повідомлено ОСОБА_1 про те, що його звернення зареєстроване до ЖЕО № 2712 від 19 квітня 2019 року та рекомендовано звернутися до суду у приватному порядку. (а.с. 56)

40. Батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 є ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 542. (а.с. 107)

41. Згідно копії закордонного паспорту, ОСОБА_2 має польську візу, строком до 11 січня 2021 року. (а.с. 119)

42. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 є власником 1/8 частини будинку, ОСОБА_1 є власником 1/8 частини будинку та ОСОБА_2 є власником 6/8 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 120-122)

43. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 17 листопада 2020 року зверталися до начальника «Одесаобленерго» Біляївського РЕМ з заявою, в якій:1) заперечували проти продовження з ОСОБА_2 строку дії договору на поставку електричної енергії до об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) заперечували проти того, щоб особовий рахунок на оплату електроенергії за вказаною адресою був оформлений на ОСОБА_2 ; 3) просили не продовжувати строк дії договору на поставку електричної енергії до об`єкту нерухомості за вказаною адресою. (а.с. 144)

44. Листом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 27 листопада 2020 року № 02/1-1074 була надана відповідь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якій містяться посилання на норми закону та зазначено, що підстави для дострокового розірвання (припинення дії) договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за адресою: вул. Центральна, буд. 31, с. Мирне, Біляївського району Одеської області відсутні.

45. ОСОБА_1 13 листопада 2020 року звертався до начальника Управління Держенергонагляду в Одеській області Худченко А.С. зі скаргою про порушення прав користування електроенергії, яка обґрунтована тим, що заявник є співвласником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На теперішній час він зі своєю сім`єю не може в повній мірі користуватися електроенергією, оскільки інший співвласник цього будинку своїми неправомірними діями перешкоджає доступу до приладу обліку (лічильнику), а саме відрізав провід, у зв`язку з чим будинок заявника знаходиться без електроенергії. Інший співвласник будинку перебуває на заробітках за кордоном, а можливості підключитися до електроенергії правомірно заявник не має, оскільки працівники АТ «ДТЕК Одеські електромережі» не бачать перешкод поставки електроенергії до приладу обліку. Особовий рахунок в РЕМ оформлений на співвласника. Самовільно підключитися до лічильника заявник не має права. Біляївський район електричних мереж АТ «ДТЕК Одеські електромережі» відмовляється задовольнити скаргу на перешкоджання використання електричної енергії, питання про оформлення окремого особового рахунку та встановлення окремого прибору обліку не розглядають. Просив прийняти до уваги скаргу та знайти рішення проблеми. (а.с. 146)

46. Листом від 01 грудня 2020 року №8/28/367-20 Управління Держенергонагляду в Одеській області надало відповідь, в якій зазначено, що енергопостачання помешкання за вказаною адресою здійснюється на підставі договору від 24 липня 2017 року №113-691, який відкрито на ОСОБА_2 , а також встановлено прилад обліку електричної енергії тип НІК-2102 №6121201. На даний час договір є чинним та електроспоживання цього об`єкту здійснюється відповідно до договору. У АТ «ДТЕК Одеські електромережі» відсутні підстави для дострокового розірвання договору на постачання електричної енергії, ОСОБА_2 також не звертався з відповідною заявою. Також зазначено, що для укладання договору про постачання електричної енергії, заявнику необхідно звернутися до відповідного органу БТІ з наданням відповідного переліку документів про набуття права власності та виділити частку його майна з присвоєнням їй окремої адреси. Після присвоєння нової адреси враховуючи перелік документів у п. 4.4.2 глави 4.4. Кодексу систем розподілу, заявник має можливість подати документи до ОСР для укладання договору про приєднання з подальшим укладенням договору про постачання електричної енергії. (а.с. 147)

47. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що сім`ю позивача знає з 2017 року. У 2017 році ОСОБА_15 попросила, щоб свідок надала їм світло від їхнього будинку, оскільки їм відрізали електроенергію. Користувалися до 2020 року, поки свідок не поїхала з квартири. Зі слів ОСОБА_16 , конфлікт у них з молодшим братом через те, що він не дає можливості користуватися світлом та будинком.

АДРЕСА_4 . Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що батьки сторін по справі померли, після чого будинок був поділений між ними. В будинку проживають ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , оскільки останній бажає забрати весь будинок, виникають конфлікти. ОСОБА_18 просив у свідка підключити електроенергію, так як ОСОБА_19 її відключив. Приблизно з 2016-2917 року позивач користувався їх електроенергією. Зі слів позивача та його дружини, конфлікт між братами через будинок. За яких обставин відповідач відключив світло позивача свідок не бачив.

49. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що відповідач відключав електроенергію в їхній частині будинку без поважної причини у 2017 та 2019 роках, через що виник конфлікт. Свідок з позивачем зверталися до Біляївського РЕМ, прокуратури, поліції. ОСОБА_19 перерізав дроти, після чого поставив решітку до лічильника, доступ до нього відсутній. Свідок сплачувала платежі за користування електроенергією за вказаним лічильником. На теперішній час свідок з сім`єю користуються електроенергією, відновили енергопостачання через м. Одеса, підключили контрольний лічильник. ОСОБА_19 у свою частину будинку поселив квартирантів, які постійно вимикають світло. Повторно допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що особисто бачила як ОСОБА_2 виривав дроти від електролічильника, який знаходився біля його вхідної двері. Свідок просила відповідача відновити електроенергію та викликала працівників поліції.

V. Оцінка Суду.

50.Згідно ч.1 ст.13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

51. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

52. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

53. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

54. Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

55. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

55. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

56. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

57.Згідно з положень частин другої ст. 386 ЦК України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинене нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

58.Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

59.Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

60. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

61. Відповідно до 2 п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

62. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

63.Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

64.Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

65.Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

66. Згідно з частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

67. Відповідно до статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

68. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

69.У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

70.Частиною першою статті 156ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

71. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

72. Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що «відповідно до змісту положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

73. У зазначеній вище постанові також зазначено, що задовольняючи позов про захист права власності від порушень не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

74. При цьому судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, справа №6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

75. За таких обставин, коли права власників порушені, власники майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні власністю.

76. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позивачем підстав для задоволення першої вимоги, а саме усунення перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю житловим будинком з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 шляхом відновлення електричної мережі та електропостачання до частини житлового будинку з надвірними спорудами, а саме під номером 2-кухня та під номером 3 житлова кімната, а також частини веранди І, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

77. Щодо другої та третьої вимог позивача, суд дійшов до наступного висновку.

78. Згідно із частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншою (ми) ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

79. Так, ст. 25 Закону України "Про електроенергетику", передбачено право і можливість споживача електроенергії приєднатися та підключитися до електричної мережі електропостачальника такої енергії, за умови виконання ним правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

80. Відповідно до п. 3 "Правил користування електроенергією для населення", споживання такої енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником,

81. Відповідно до п. 2.1.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі Правила) , договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

82. Пунктом 5.1.19. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що у квартирах, будинках, приватних домогосподарствах або інших об`єктах індивідуального побутового споживача, розташованих за однією адресою, установлюється один засіб комерційного обліку для побутових потреб незалежно від кількості господарських будівель.

83. Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2. Правил споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).

84. Згідно п. 5.1.21. у разі розділення обліку за наявності декількох власників квартири (будинку, домогосподарства) у встановленому законодавством порядку засіб комерційного обліку встановлюється для кожного з них. Водночас оплата послуг з улаштування або реконструкції засобу комерційного обліку здійснюється за рахунок осіб, з ініціативи яких проводиться відповідне розділення.

85. Пунктом 3.1.6. Правил передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, зокрема якщо: 3) споживач є стороною діючих договорів.

86. Пунктом 3.1.9. Правил передбачено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

87. Згідно п. 4.4.1. Кодексу системи розподілу (далі Кодекс) Замовник звертається до оператора систем розподілу (далі ОСР) щодо наміру приєднатися до системи розподілу із заявою за типовою формою, наведеною в додатку 4 до цього Кодексу. ОСР оприлюднює на власному веб-сайті порядок подання заяви на приєднання.

88. Пунктом 4.2.3. Кодексу передбачено, що процедура надання послуги стандартного приєднання передбачає: надання замовником ОСР заяви про приєднання та необхідних документів, визначених у пункті 4.4.2 глави 4.4 цього розділу; визначення типу приєднання залежно від відстані та величини потужності. Відстань визначається по прямій лінії від точки приєднання електроустановок замовника до найближчої точки в існуючих (діючих) електричних мережах (повітряна лінія, трансформаторна підстанція або розподільний пункт), що збігається зі ступенем напруги в точці приєднання. За величину потужності приймається загальна величина потужності електроустановок замовника разом з існуючою дозволеною потужністю. У разі недосягнення згоди щодо визначення типу приєднання сторони, у тому числі разом з представниками центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, мають на місцевості спільно провести необхідні вимірювання, на підставі яких остаточно визначається тип приєднання; підготовку і видачу замовнику проєкту договору про стандартне приєднання, підписаного ОСР, та технічних умов, що є невід`ємним додатком до такого договору, підписання замовником договору про приєднання; реєстрацію ОСР підписаного двома сторонами договору про приєднання; оплату замовником вартості приєднання відповідно до умов договору про приєднання; підготовку ОСР проєкту зовнішнього електрозабезпечення; подання замовником розробленої ним проєктної документації на погодження ОСР щодо її відповідності вимогам технічних умов у частині вибору параметрів електричного обладнання на станційному об`єкті (трансформаторна підстанція) замовника та узгодження технічних параметрів електричних мереж замовника із технічними параметрами електричних мереж ОСР на напрузі приєднання 6 кВ та вище; виконання ОСР будівельних робіт в електричних мережах від точки забезпечення потужності до точки приєднання електроустановок замовника; подання ОСР робочої напруги в точку приєднання електроустановок замовника (на контактні з`єднання електричних мереж (межа балансової належності)); підписання акта надання послуги з приєднання сторонами договору; улаштування вузла (вузлів) вимірювання, що виконує ОСР або незалежний постачальник послуги комерційного обліку за вибором замовника, що надається на договірних засадах відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку.

89. В листі АТ «Одесаобленерго» від 24 липня 2019 року № 26/03-257 ОСОБА_4 зазначено, що за одним об`єктом, у даному випадку - житловому будинку, може бути укладено лише один договір про надання послуг з розподілу електричної енергії, а в подальшому один договір про постачання електричної енергії. Заявник володіє часткою спільного майна, тому для надання копії документу, який підтверджує право власності на об`єкт, необхідно виділити свою частку у натурі.

90. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про

зобов`язання відповідача відновити електричну мережу та електропостачання до частини житлового будинку та заборонити відповідачу чинити перешкоди позивачу у користуванні власність, житловим будинком шляхом відключення електричної мережі та електропостачання до частини житлового будинку з надвірними спорудами, оскільки частка спільного майна позивача не виділена в натурі та саме його частині будинку не присвоєна юридична адреса.

91. Відповідно до ст. 59 Конституції України Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (стаття 59). Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (стаття 1312).

92. За змістом ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

93. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

94. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 червня 2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15 квітня 2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

95. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

96. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

97. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

98. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

99. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3100 грн. за підготовку документів та витрати за участь представника позивача у розгляді справи.

100. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 01 серпня 2019 року, укладений між ним та адвокатом Тонкошкурою В.Л., додаткову угоду від 01 серпня 2019 року, в якій зазначено вартість виконаних робіт, акт прийому-передачі виконаних робіт від 19 серпня 2019 року, детальний опис вчинених дій (наданих послуг) станом на 19 серпня 2019 року та копію квитанції, з якої вбачається, що позивачем перераховані на рахунок ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 3100 грн. на підставі договору від 01 серпня 2019 року. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3100 грн., що документально підтвердив, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

101. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

102. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

103.Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

104. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

105. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

106. Позивачем сплачений і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2305,20 гривень.

107. Враховуючи ту обставину, що позивачем заявлено чотири вимоги, а судом задоволено дві вимоги, с відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50%, тобто 1152,20 гривень.

Керуючись, ст. ст. 13, 76-81, 89, 95, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ЖК УРСР, Конституцією України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю житловим будинком з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 шляхом відновлення електричної мережі та електропостачання до частини житлового будинку з надвірними спорудами, а саме під номером 2-кухня та під номером 3 житлова кімната, а також частини веранди І, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1152,60 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3100 грн.

4. В іншій частині позовну заяву залишити без задоволення.

5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

6. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

7. Повний текст рішення складено 16 липня 2021 року.

Суддя О.П. Галич