Провадження № 2/643/1426/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М. , при секретарі- Шабатько Л.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки , яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду -13.10.2020 року та до закінчення навчання до 31.01.2022 року чи до досягнення 23 років.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала в шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.10.2005 року шлюб розірвано, про що свідчить здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м.Харкова актовий запис № 971 від 12.10.2005 року.

На даний час дитина є повнолітньою, зареєстрована і проживає спільно з позивачкою та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 08.10.2020 року. Донька є студенткою 1-го магістерського курсу факультету мистецтв денної форми навчання Харківського національного університету імені Г.С.Сковороди та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка не в змозі самостійно утримувати доньку, оскільки для забезпечення дитини потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Відповідач працює , має можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання доньки до досягнення нею 23 років, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом .

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі .

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено , що сторони перебували у шлюбі, від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.10.2005 року шлюб розірвано, про що свідчить здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м.Харкова актовий запис № 971 від 12.10.2005 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована і проживає спільно з позивачкою та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 08.10.2020 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студенткою 1-го магістерського курсу факультету мистецтв денної форми навчання Харківського національного університету імені Г.С.Сковороди, згідно Наказу №95-с від 11.09.2020 року, очікуваний термін навчання з 01.10.2020 року по 31.01.2022 року, відповідно довідки №3370 виданої Харківським національним університетом імені Г.С.Сковороди від 25.09.2020 року.

ОСОБА_2 працює на ДП «Завод «Електроважмаш» відповідно довідки № 248/2/84 виданої ДП «Завод «Електроважмаш» від.07.10.2020 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Статтею 15 СК України передбачено, що сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з собою, а тому не можуть бути покладені на іншу особу.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведенні стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присудженим судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 є повнолітньою особою, навчається в Харківському національному університеті імені Г.С.Сковороди, на денній формі навчання, у зв`язку з цим у неї відсутня можливість самостійно заробляти собі на життя, будь-яких джерел доходу не має, а відтак потребує матеріальної допомоги, оскільки саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання.

Суд, проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, відзначає, що утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є обов`язком батьків, бере до уваги, що позивач зазначила у позовній заяві та відповідачем не було спростовано у судовому засіданні , що останній є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі.

Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує також положення СК України у відповідності із яким, правове зобов`язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на обох батьків, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням.

При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дочки відповідача, яка навчається у Харківському національному університеті імені Г.С.Сковороди та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи матеріальний стан відповідача, його стан здоров`я та можливість надавати матеріальну допомогу, тому на переконання суду, позов підлягає до задоволення і суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки , що продовжує навчання , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 13.10.2020 року і до закінчення навчання 31.01.2022 року.

Право на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому стягнення аліментів з відповідача присуджується з дня подачі позову і до закінчення позивачем навчання.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є спів мірний витратам, в зв`язку з навчанням.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 13.10.2020 року, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місця.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., від сплати якого при зверненні до суду була звільнений позивач.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду -13.10.2020 року та до закінчення навчання до 31.01.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Майстренко О.М.