Справа № 296/2953/21
У Х В А Л А

"27" липня 2021 р.м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Анциборенко Н.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності Житомирського районного відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із скаргою про визнання незаконною бездіяльності Житомирського районного відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та зобов`язання вчинити певні дії.

30.03.2021 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду на підставі ч.2 ст.183 ЦПК України.

22.07.2021 постановою Житомирського апеляційного суду ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 30.03.2021 скасовано, направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.183 ЦПК України до скарги, яка подається на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (а це розділ VII ЦПК України), додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Однак, Верховний Суд у постанові від 17.02.2021 зазначив, що ч.2 ст.183 ЦПК України не стосуються та не регулює питання подачі саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення. Вказані процесуальні правовідносини регулюються розділом VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно до ч.4 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (у діючій редакції ст.185 ЦПК України).

Однак, скарга не відповідає вищезазначеним вимогам та не містить, у тому числі, виклад обставин щодо наявності підстав звернення зі скаргою саме до Корольовського районного суду м.Житомира. У скарзі не зазначено взагалі суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, а також інші відомості, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Так у скарзі не зазначено стягувача та боржника, тобто, сторони виконавчого провадження, реквізити виконавчого провадження, що унеможливлює визначити який саме суд як суд першої інстанції розглянув справу з метою визначення територіальної підсудності поданої скарги ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.1 ст.448 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності Житомирського районного відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги ухвали суду, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н. М. Анциборенко