Провадження №2/523/4511/21
У Х В А Л А

"26" липня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГРАДБУД», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСБУДІНВЕСТ» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді від 26 липня 2021 року відкрите провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГРАДБУД», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСБУДІНВЕСТ» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом із позовною заявою, до суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони: ТОВ «ІНГРАДБУД» вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 (будівельна адреса АДРЕСА_2 ); суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири під будівельним номером АДРЕСА_3 ).

Заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. В заяві заявник зазначає, що між нею та ТОВ «ІНГРАДБУД» існували договірні відносини, що виникли на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №21/1-249 від 26.11.2019 року. ОСОБА_1 повністю виконала свої зобов`язання за договором, сплативши вартість майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_4 на 21 поверсі. Втім, повідомленням від 21.05.2021 року № 116/2 ТОВ «ІНГРАДБУД» повідомило про розірвання з нею договору, посилаючись на відмову прийняти приміщення та неявку на підписання акту, про що їй нібито надсилалось повідомлення від 02.04.2021 року. Заявник зазначає, що не отримувала будь-яких повідомлень від відповідача, внаслідок чого вважає його дії щодо розірвання договору протиправними. Також заявник посилається на те, що їй стало відомо про те, що ТОВ «ІНГРАДБУД» має намір здійснити відчуження майнових прав на наведену вище квартиру на користь третіх осіб, що створить перешкоди або взагалі унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у своїй Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа №183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Під - час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.09.2020 № 753/22860/17 умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що між сторонами ОСОБА_1 , ТОВ «ІНГРАДБУД» та ТОВ «Компанія з управління активами «ОДЕСБУДІНВЕСТ» існували договірні відносини, що виникли на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №21/1-249 від 26.11.2019 року та договору купівлі-продажу деривативу № 261119-007 від 26.11.2019 року.

Матеріали справи містять квитанції, в підтвердження оплати ОСОБА_1 грошових коштів, на виконання умов наведених договорів.

Повідомленням від 21.05.2021 року № 116/2 ТОВ «ІНГРАДБУД» повідомило ОСОБА_1 про розірвання з нею договору, посилаючись на відмову прийняти приміщення та її неявку на підписання акту. Зміст повідомлення містить також інформацію про те, що ТОВ «ІНГРАДБУД» буде повернуто ОСОБА_1 сплачені за договором грошові кошти протягом 10-ти банківських днів з моменту продажу приміщення третім особам, за вирахуванням накладених штрафних санкцій.

Предметом спору є вимоги про: визнання дій товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГРАДБУД» щодо розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-249 від 26.11.2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ІНГРАДБУД» та ОСОБА_1 , з 21.05.2021 року протиправними; зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГРАДБУД» виконати умови Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-249 від 26.11.2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ІНГРАДБУД» та ОСОБА_1 , а саме передати ОСОБА_1 за актом прийому-передачі жиле приміщення (квартиру) під будівельним номером АДРЕСА_1 (будівельна адреса: АДРЕСА_2 ) яке складається з двох житлових кімнат.

Відповідно, із матеріалів позову та заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, заявлений до застосування вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, не порушує прав відповідача ТОВ «ІНГРАДБУД», оскільки не позбавляє його права володіння та користування майном.

Застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона відповідачу, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, сприятиме зокрема запобіганню невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, виключить можливість відчуження чи передачі спірного майна іншим особам на час розгляду справи, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В свою чергу, наявність ризику відчуження майна, що є предметом спору, підтверджується змістом повідомлення від 21.05.2021 року № 116/2, згідно якого ТОВ «ІНГРАДБУД» повідомило ОСОБА_1 про те, що їй буде повернуто сплачені за договором грошові кошти протягом 10-ти банківських днів з моменту продажу приміщення третім особам, за вирахуванням накладених штрафних санкцій.

За викладених обставин, суд дійшов висновків, що забезпечення позову у даній справі, в наведений спосіб, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди як сторонам по справі, так і третім особам.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів як позивача, так і третіх осіб. Невжиття таких заходів може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду, за винятком випадків, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України (постанова КЦС ВС від 30.05.2019 року, справа № 456/2438/17).

Інформація щодо наявності підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову предмету позову, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-154, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГРАДБУД», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСБУДІНВЕСТ» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1.Заборони ТОВ «ІНГРАДБУД» вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 (будівельна адреса АДРЕСА_2 ).

2.Заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири під будівельним номером АДРЕСА_1 (будівельна адреса АДРЕСА_2 ).

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Зазначена ухвала є підставою для внесення відомостей до Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Копію ухвали направити для виконання до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГРАДБУД» (, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 32) та Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул.Черняховського, 6).

Ухвала складена 26.07.2021 року.

Суддя: К.О. Далеко