Справа № 310/3532/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28 липня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Линник Світлана Вікторівна до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року позивачка звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1994 року, виданого Андріївською селищною Радою народних депутатів, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками вказаної квартири відповідно до вищезазначеного свідоцтва є ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджу свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.02.2008 року.

Матір позивачки, ОСОБА_8 , на час смерті ОСОБА_6 проживала з ним за однією адресою, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину після свого чоловіка.

Матір Позивачки, ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12.08.2013 року.

В зв`язку з тим, що позивачка на момент смерті своєї матері проживала та була зареєстрована з нею за однією адресою, то вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Родинні відносини між Позивачкою та її матір`ю підтверджуються свідоцтвом народження, виданим повторно, серії НОМЕР_3 від 20.01.1971 року.

Позивачка змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданим повторно) серії НОМЕР_4 від 27.05.2009 року, який був розірваний 25 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_5 від 25.02.2010 року.

Співвласник вказаної квартири донька Позивачки ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_12 у зв`язку з реєстрацією шлюбу від 21.04.2007 року, актовий запис № 160, який було розірвано на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 07.09.2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 01.08.2017 року.

ОСОБА_12 на момент смерті мала двох дітей, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 18.01.2018 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадкоємцями померлої ОСОБА_12 є її матір- Позивачка по справі та її діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, станом на даний час, співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є позивачка - ОСОБА_1 , син позивачки - ОСОБА_3 та онуки позивачки - ОСОБА_4 й ОСОБА_5 .

Відповідач, починаючи з 2010 року, за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та вказаною квартирою не користується, комунальні послуги не сплачує.

За весь час не проживання у даній квартирі Відповідач жодного разу не приймав участі в її утриманні, тобто не сплачував комунальні послуги та не надавав кошти для сплати комунальних послуг, не здійснював поточний або капітальний ремонт, чим порушив права Позивачки, як співвласника нерухомого майна - квартири. В зв`язку з тим, що в квартирі зареєстрований Відповідач, то Позивачка змушена сплачувати за газопостачання, теплопостачання, водопостачання та послуги щодо вивезення побутових відходів в повному обсязі самостійно. Дана обставина негативно впливає на її сімейний бюджет та витрати родини на сплату комунальних послуг.

Позивачка просить суд з підстав, викладених у позові, визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Линник С.В. позовні вимоги, з підстав викладених у позові, підтримала повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений судом у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України.

Треті особи ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_13 надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутностю, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Всебічно вивчивши обставини справи, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив, що позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1994 року, виданого Андріївською селищною Радою народних депутатів, на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками вказаної квартири відповідно до вищезазначеного свідоцтва є ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 (а.с.6).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.02.2008 року (а.с.10).

Матір Позивачки, ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12.08.2013 року (а.с.11).

Родинні відносини між Позивачкою та її матір`ю підтверджуються свідоцтвом народження, виданим повторно, серії НОМЕР_3 від 20.01.1971 року (а.с.12).

Позивачка змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданим повторно) серії НОМЕР_4 від 27.05.2009 року (а.с.17).

25 лютого 2010 року шлюб між Позивачкою та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_5 від 25.02.2010 року (а.с.18).

Співвласником вказаної квартири є донька Позивачки ОСОБА_11 , яка змінила прізвище на ОСОБА_12 у зв`язку з реєстрацією шлюбу від 21.04.2007 року, актовий запис № 160, який було розірвано на підстав рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 07.09.2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 01.08.2017 року (копія додається).

Спадкоємцями померлої ОСОБА_12 є її матір - Позивачка, діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, станом на даний час, співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є Позивачка - ОСОБА_1 , син позивачки - ОСОБА_3 , та онуки позивачки - ОСОБА_4 й ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що відповідача вона знає з часу укладення шлюбу між сторонами, приблизно 37 років тому. Останній раз вона бачила відповідача у 2008 року. Вказаний рік запам`ятала тому, що у 2011 році в неї помер чоловік і відповідач вже не проживав у вказаному будинку. Вона пам`ятає, що він вживав алкогольні напої, все виносив з будинку, ніде не працював. Вона періодично приходить до позивачки і жодних речей відповідача в будинку немає.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що позивачка її подруга, яку вона знає 9 років. Зі слів позивачці їй відомо, що вона розлучена і її колишній чоловік вживає алкогольні напої, місце мешкання його є невідомим.

Як вбачається з довідки № 98 від 01.02.2021 року, наданої виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Бердянського району, відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає (а.с.20).

Відповідно до акту від 01.02.2021 року, підписаного мешканцями смт Андріївка Бердянського району, відповідач ОСОБА_2 не проживає за вказаним місцем реєстрації з 2010 року, особистих речей в будинку не має.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає в будинку позивача, не сплачує комунальні послуги, особистих речей в будинку не має, будинком не користується і не цікавиться.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16.

На даний час відповідач квартирою не користується без поважних причин, витрат по її утриманню не несе, місце мешкання відповідача невідомо, користування припинив добровільно, будь-яких поважних причин тривалого, більше шести місяців не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_2 не встановлено, таким чином вимога позивачки щодо захисту порушеного права є законною, у зв`язку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 28.07.2021 року ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України і стягує із відповідача на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі ст.ст. 12,13,76,81,141, 258,259 ЦПК України, ст.ст.182, 317, 319, 321, 383,391, 526, 530 657 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Линник Світлана Вікторівна до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь держави судовий збір в сумі 908 ( дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова