Провадження № 22-ц/801/467/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Сопруна В.В., Міхасішина І.В

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника відповідача фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2020 року, ухвалене суддею Романюк Л.Ф., повний текст якого складено 11 грудня 2020 року

в справі № 127/22414/20

за позовом ОСОБА_2 (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідача)

про стягнення суми попередньої оплати,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в міський суд із позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення суми попередньої оплати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.03.2020 між нею як замовником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 як виконавцем укладено договір на індивідуальне замовлення від 18.03.2020, за умовами якого виконавець зобов`язується встановити та передати в особисте користування замовника певний перелік товарів та послуг, а замовник зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно сплатити за нього, за умовами договору п.1.1. Товаром, який ФОП ОСОБА_1 зобов`язувався встановити та передати у її власність відповідно до умов договору, є кухонні меблі.

Оскільки для своєчасного виготовлення замовлених кухонних меблів необхідно було закупити матеріали, на виконання умов договору, вона здійснила передплату у сумі 2800 Євро, двома платежами: 18.03.2020 - 2500 Євро, та 15.04.2020 - 300 Євро, що підтверджується товарним чеком.

За умовами договору замовлення мало бути поставлене до 02.05.2020. Однак незважаючи на проведення обумовленої договором передоплати, відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, і станом на 02.05.2020, кухонні меблі не встановив та не передав замовнику, а тому вона звернулась до ОСОБА_1 з вимогою повернути передоплату в розмірі 2800 Євро, яку останній проігнорував. Тому 02.10.2020 вона замовила кухонні меблі у ОСОБА_4 , що підтверджується договором підряду.

За таких обставин просила суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на свою користь суму попередньої оплати 93 184,00 грн, а також судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2020 року, позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму попередньої оплати 93 184,00 грн.

Вирішено питання про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 931,84 грн в зв`язку з тим, що позивач звільнена від його сплати.

Додатковим рішенням від 23 грудня 2020 року суд стягнув з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Не погодившись із рішенням, відповідач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Чернілевську Р.В., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що обов`язок встановлення товару (кухонних меблів) у відповідача не виник, оскільки позивачем не виконано вимоги п. 3.3 договору про повний розрахунок замовника з виконавцем в день початку монтажних робіт.

Заначив, що він привіз кухонні меблі та здійснив їх монтаж, однак через незгоду замовника з кольором фасаду, він же його демонтував, перефарбував, про що повідомив замовника, яка оглядала товар. Однак, в подальшому на прохання сплатити різницю між повною вартістю товару та передплатою, замовник відмовилася це зробити.

Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить рішення суду залишити без змін, вважає його обґрунтованим та законним.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сумою, заявленою до стягнення, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір суд першої інстанції вважав позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено істотні умови укладеного договору, зокрема не виконано роботи з виготовлення меблі за отриманою передплатою у встановлений договором строк, що є підставою для стягнення з нього збитків у розмірі сплаченої суми передплати.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Судом встановлено, що 18.03.2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник), укладено договір на індивідуальне замовлення (а.с. 3-4).

Згідно умов п. 1.1 договору, виконавець зобов`язується встановити та передати в особисте користування замовника певний перелік товарів та послуг, а замовник зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно сплатити за нього, за умовами договору.

Товаром, який ФОП ОСОБА_1 зобов`язувався встановити та передати у власність ОСОБА_2 , у відповідності до умов договору, були кухонні меблі згідно з специфікацією (а.с. 3-4).

Укладаючи з ОСОБА_2 вказаний договір, ОСОБА_1 пояснив, що йому для своєчасного виготовлення замовлених кухонних меблів необхідно закупити матеріали, а тому потрібно, щоб ОСОБА_2 здійснила попередню оплату, у зв`язку з чим на виконання умов договору позивачкою сплачено ФОП ОСОБА_1 2 800 Євро, двома платежами: 18.03.2020 - 2500 Євро, а 15.04.2020 - ще 300 Євро, що підтверджується товарним чеком від 18.03.2020 року (а.с. 7).

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 проігнорував вимоги ОСОБА_2 про поставку кухонних меблів впродовж встановленого договором строку, а кошти не повернув, позивачка 02.10.2020 року замовила кухонні меблі у ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується договором підряду від 02.10.2020 року та бланками узгодження (а.с. 9-11).

Як вбачається з умов договору, відповідач зобов`язувався встановити та передати товар (кухонні меблі) в строк до 02.05.2020 року (а.с. 4).

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

За своєю правовою природою правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем є договором підряду і та обставина, що сторони назвали його договір на індивідуальне замовлення й зазначили, що його укладено між замовником і виконавцем не змінює його правового регулювання.

Так, статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною другою статті 837 ЦК України встановлено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику.

Отже істотними умовами договору підряду є його предмет результат виконаної роботи у вигляді виготовлення, обробки, переробки, ремонту речі або результату виконання іншої роботи, а також ціна роботи.

Частиною першою статті 844 ЦК України визначено, що ціна договору підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Згідно з статтею 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Лише якщо у договорі не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, за замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 849 ЦК України також передбачено права замовника під час виконання роботи. Так, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи. не втручаючись у діяльність підрядника.

При цьому, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків.

Відповідно до положення статті 614, частини 2 статті 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідачем порушено істотні умови укладеного договору та станом на дату подання даного позову не виконано взятих на себе зобов`язань (не виконано роботи з виготовлення меблів за отриманою попередньою оплатою в установлений договором строк), що за висновками суду першої інстанції є підставою для стягнення з нього збитків у розмірі сплаченої суми передплати.

Твердження відповідача, з приводу того, що кухонні меблі не були доставлені вчасно, через лише часткову, а саме 80% оплату, суперечать вимогам договору, у п. 3.3. якого зазначено, що замовник зобов`язаний провести повний розрахунок з виконавцем в день початку монтажних робіт, доказів про початок яких суду не надано (а.с. 3).

Зазначене положення договору відповідає статті 854 ЦК України, відповідно до якої якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про те, що він начебто не був повідомлений про справу, не отримував копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, а відтак у судовому засіданні не розумів суті спору.

Судову повістку про виклик до суду ФОП ОСОБА_1 отримав 26.11.2020 року, про що є відповідна розписка в матеріалах справи, а відтак у нього було достатньо часу щоб підготуватися до судового засідання, яке відбулося 07.12.2020 року. Зміст судової повістки відповідає встановленим вимогам, зокрема в ній чітко вказано, в якості кого він викликається в судове засідання, хто є іншою стороною по справі та її суть стягнення суми попередньої оплати.

Крім того, ОСОБА_1 був безпосередньо присутній в судовому засіданні, давав свої пояснення і заперечення по суті справи, мав можливість заявляти клопотання, подавати докази тощо.

З цих підстав і відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду долучені ним до апеляційної скарги додаткові докази, так як відсутні поважні причини неподання їх суду першої інстанції, або протиправне відхилення їх судом.

Звукозаписом судового засідання в суді першої інстанції підтверджено також, що ОСОБА_1 визнав отримання в якості попередньої оплати спочатку 2 500 Євро, а згодом іще 300 Євро, що загалом становить 2 800 Євро.

Не може бути підставою для скасування судового рішення посилання апелянта на те, що позивач у позовній заяві посилалася на норми права, що врегульовують не договір підряду, а договір купівлі-продажу.

За змістом статті 175 ЦПК України в позовній заяві позивач викладає обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, й зазначає докази, що підтверджують вказані обставини, і не зобов`язаний вказувати норми права, які врегульовують спірні правовідносини.

Натомість принцип «jura novit curia» (суд знає право) складається з трьох основних елементів, які полягають у тому, що саме суд знає закон; суд здійснює пошук та аналіз правових норм безвідносно посилання сторін спору; суд застосовує норми права до фактичних обставин спору («da mihi factum, dabo tibi jus»)

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 369, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни залишити без задоволення, а на рішення Вінницького міського Вінницької області від 07 грудня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.М. Стадник

Судді І.В.Міхасішин

В.В. Сопрун