РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року

м. Рівне

Справа № 561/445/18

Провадження № 22-ц/4815/278/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Головне Управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Головне Управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Сарненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, Прокуратура Рівненської області, Головне Управління Національної поліції в Рівненській області, Сарненський відділ поліції ГУНП в Рівненській області, Сарненська місцева прокуратура Рівненської області, Управління Державної казначейської служби України у Зарічненському районі Рівненської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2020 року (постановлену у складі судді Дідика А.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, Прокуратури Рівненської області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області, Управління Державної казначейської служби України у Зарічненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, Прокуратури Рівненської області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області, Управління Державної казначейської служби України у Зарічненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2020 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що 09.11.2020 року між ним та адвокатом Зражевською Я.О. було укладено Договір-Доручення про надання правової допомоги та представництва його інтересів у суді. Судове засідання було призначено 10.11.2020 року, тобто на наступний день після укладання угоди, у зв`язку з чим, адвокатом було подано клопотання від 09.11.2020 року про ознайомлення із матеріалами справи та відкладення її розгляду. У вказаному клопотанні, адвокат просила суд першої інстанції взяти до уваги, що до 18 грудня 2020 року у неї наявні відрядження по іншим судовим справам, а тому просила суд призначити справу не раніше 18 грудня 2020 року. Однак, у супереч зазначеному, суд першої інстанції зазначеної інформації до уваги не взяв і навмисно призначив наступне судове засідання саме на ті дати, про які його адвокат завчасно попередила, що не зможе прибути. У зв`язку з чим, адвокатом було подано клопотання про відкладення розгляду справи, який було призначено на 25 листопада 2020 року.

Наголошує, що ним та його представником було письмово повідомлено суд про поважні причини неявки у судові засідання, а тому вважає, що у суду першої інстанції була відсутня процесуальна підстава залишати його позов без розгляду.

Також наголошує, що це повторне залишення місцевим судом його позовної заяви без розгляду. Попередня ухвала про залишення позову без розгляду була скасована Рівненським апеляційним судом.

За таких обставин вважає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що була постановлена з порушенням норм процесуального права.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У поданих на апеляційну скаргу відзивах Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Головне управління ДФС у Рівненській області, Рівненська обласна прокуратура просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 24 травня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, Прокуратури Рівненської області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області, Управління Державної казначейської служби України у Зарічненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду

З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час перебуває у провадженні суду, з часу відкриття провадження, вона неодноразово призначалася судом до розгляду, у зв`язку з чим відбулося ряд судових засідань.

Зокрема, матеріали справи свідчать, що 09 листопада 2020 року між позивачем та адвокатом Зражевською Я.О. було укладено Договір про надання правової допомоги, на підставі якого адвокатом виписано ордер серії РН-732 №072 від 09 листопада 2020 року на представництво інтересів останнього у Зарічненському районному суді.

Судове засідання у справі було призначено на 10 листопада 2020 року.

Адвокатом Зражевською Я.О. було подано клопотання від 09 листопада 2020 року про ознайомлення із матеріалами справи та відкладення її розгляду, призначеному на 10 листопада 2020 року. У вказаному клопотанні, адвокат просила суд першої інстанції взяти до уваги, що до 18 грудня 2020 року у неї наявні відрядження по іншим судовим справам, а тому просила суд призначити справу не раніше 18 грудня 2020 року.

Окрім представника позивача, клопотання про відкладення розгляду справи, який був призначений на 10 листопада 2020 року, подавалося представником відповідача - Головного управління ДФС у Рівненській області.

Розгляд справи було відкладено на 25 листопада 2020 року.

25 листопада 2020 року представник позивача подала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона немає змоги з`явитися у судове засідання, оскільки задіяна у інших невідкладних справах, які були сплановані раніше, ніж їй стало відомо про час та дату розгляду даної справи. У зв`язку із зайнятістю у інших судових провадженням, просила відкласти розгляд справи не раніше 20 січня 2021 року.

Із клопотанням про відкладення розгляду справи, який був призначений на 25 листопада 2020 року, також зверталися позивач ОСОБА_1 та відповідач Головного управління ДФС у Рівненській області.

Розгляд справи було відкладено на 10 грудня 2020 року

10 грудня 2020 року представник позивача подала клопотання про відкладення розгляду справи, у якому зазначає, що вона немає змоги з`явитися у судове засідання, у зв`язку із зайнятістю у інших судових провадженням. При плануванні наступної дати судового засідання просила враховувати її зайнятість 13-15 січня 2021 року та 21-28 січня 2021 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивач та його представник - адвокат Зражевська Я.О., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися у судові засідання, які відбулися 25 листопада 2020 року та 10 грудня 2020 року.

З таким висновком колегія суддів погодитися не може.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

За правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Умовою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки у судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи та неповідомлення останнім про причинити такої неявки.

Постановляючи оскаржувану місцевий суд не врахував, що у поданому представником позивача клопотанні від 09 листопада 2020 року, остання просила суд відкласти розгляд справи не раніше 18 грудня 2020 року, у зв`язку із зайнятістю у інших судових провадженням.

Наведені адвокатом Полюховича А.І. обставини щодо неможливості явки у судове засідання до вказаної дати залишені судом без уваги.

Також судом не враховано, що про відкладення розгляду справи, який був призначений на 25 листопада 2020 року, крім позивача та його представника, клопотав також представник відповідача - Головного управління ДФС у Рівненській області.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач втратив інтерес до справи, а тому враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до переконання про відсутність підстав для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позовної заяви без розгляду у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватися як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, а тому остання підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 березня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.