Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Савлук Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 30 444,56 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2 766,72 грн., 3% річних у розмірі 1 711,29 грн., та судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. 01 липня 2014 року було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 440036 019. Однак відповідач з серпня 2017 року своєчасно не вносила плату за отримані послуги з постачання гарячої води, а з січня 2017 року - з постачання централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 червня 2020 року у розмірі 30 444,56 грн., що є предметом спору.

20 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

01 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позов, з викладенням своїх міркувань щодо предмету спору, та просила винести рішення з урахуванням, наявності у відповідача Свідоцтва про повірку засобу вимірювання техніки (лічильника гарячої води за №17) від 30 жовтня 2019 року та Акту виконаних робіт від 09 жовтня 2019 року та просила застосувати загальний строк позовної давності три роки відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України.

10 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» подало відповідь на відзив, просило задовольнити позов на підставі доказів долучених до матеріалів справи та зауважили, що оскільки відповідач не надавала відомостей щодо показань приладів обліку гарячої води в квартирі, у позивача були відсутні підстави враховувати ці показання і проводити відповідні нарахування, відповідач як споживач послуг, повинна була не тільки організувати встановлення та повірку лічильників, а ще й надавати відповідні відомості до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» про наявність встановлених та повірених лічильників.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «Євро-Рекострукція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року за № 198, що підтверджується переліком житлових будинків, затвердженим Головою Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 20 серпня 2015 року.

01 липня 2014 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 440036019, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц)

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідач через несвоєчасну та не повно оплату отриманих від позивача послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, допустив накопичення боргу за послуги: а саме: з постачання гарячої води за період з серпня 2017 року по травень 2020 року в розмірі 15 226,35 гривень, та за послуги з центрального опалення за період з січня 2017 року по травень 2020 року в розмірі 15 218,21 гривень, які нараховувалися позивачем відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 року №630.

На спростування заявлених вимог щодо невірного нарахування заборгованості за послуги з постачання гарячої води та послуг з централізованого опалення, відповідач посилається як на доказ, що в квартирі АДРЕСА_3 , встановлені лічильники води, про що 09 жовтня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастегаз» складено Акт виконаних робіт з виконання підготовки до визначення метрологічних характеристик засобів вимірювальної техніки (лічильник холодної/гарячої води) та 30 жовтня 2019 року Національним науковим центром «Інститут метрології» видано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №219-VIII.

До моменту прийняття Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №219-VIII, який набрав чинності 02 серпня 2017 року, частиною четвертою статті 17 Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобі вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовується для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро, тепло, газо і водопостачання.

З набранням чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення та обслуговування засобів обліку.

Так, вище вказаним Законом було внесено зміни до статті 17 Закон України» Про метрологію та метрологічну діяльність» та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобі вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовується для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро, тепло, газо і водопостачання.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закон України» Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювання яких використовується для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №219-VIII.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як визначено ч. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 року, обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим п. 15 цих правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахувань показань засобів обліку.

Згідно п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 року №630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводяться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з центрального постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показниками засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показниками засобів обліку за попередній опалюваний період.

Індивідуальні вузли розподільного обліку теплової енергії та гарячої води споживачів, періодична повірка яких не була здійснена їх власниками (споживачами послуг) в установлені терміни, знімаються з абонентського обліку Виконавцем послуг в установленому порядку. З моменту зняття індивідуальних вузлів розподільного обліку, їх показники не враховуються Виконавцем послуг при визначенні обсягів послуг, при цьому визначення обсягів наданих послуг здійснюється Виконавцем послуг згідно розподілу загальних обсягів наданих послуг, визначених на підставі будинкових вузлів комерційного обліку або норм споживання послуг у разі, відсутності будинкових вузлів комерційного обліку.

Згідно вимог Порядку прийняття приладу обліку на абонентських облік, затвердженого наказом від 12 жовтня 2018 року № 270 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, вузли розподільного обліку приймаються на абонентський облік за умови відповідності технічними характеристиками вузла обліку, наявності повірочного тавра на засобів вимірювальної техніки або Свідоцтва про повірку та чинного строку повірки приладу обліку.

Відповідно до п. 1 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року №474, «Дія цього порядку поширюється на операторів зовнішніх інженерних мереж (суб`єктів господарювання), що здійснюється обслуговування засобів вимірювальної техніки (результат вимірювань яких використовується для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду), суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро та газопостачання для побутових потреб, а також споживачів яких перебувають засоби вимірювальної техніки»

Пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 року №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різницю розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 року №630.

Враховуючи наведене, відповідачем, який є споживачем наданих послуг не надано доказів, що після проведення повірки лічильників споживач зверталася з заявою (разом з копією Свідоцтва про повірку вимірювальної техніки) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з відомостями про наявність встановлених і повірених лічильників в квартирі АДРЕСА_3 , для приймання в експлуатацію вузла обліку та реєстрації засобів обліку, оскільки сам по собі факт наявності Акту виконаних робіт підготовки до визначення метрологічних характеристик засобів вимірювальної техніки складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастергаз» від 09 жовтня 2019 року та Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 30 жовтня 2019 року, не дає підстави споживачу оплачувати послуги згідно показаннями вимірювальної техніки, яка не взята на абонентський облік. Крім того відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживач щомісячно передає показання приладів обліку виконавцю.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, оскільки засоби вимірювальної техніки (лічильники холодної/гарячої води), що встановлені в квартирі АДРЕСА_3 , не були взяті на абонентський облік Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», то позивачем вірно нараховувалася плата за надані послуги відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц.

Позивачем на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надані послуги за квартирою АДРЕСА_3 , та нарахування втрат від інфляції, а також 3% річних, які нараховані відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, надано розрахунок заборгованості з ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_4 , за період з січня 2017 року по серпень 2020 року, відповідно до якого сума заборгованості складає 15 2118,21 гривень, інфляційна складова боргу складає 1 693,23 гривень та три процента річних в розмірі 908,15 гривень.

Суд критично відноситься до наданого позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розрахунку заборгованості та нарахування втрат від інфляції, а також 3% річних, які нараховані відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки наданий розрахунок здійснено за послуги з гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_5 , з ОСОБА_2 , яка не є стороною у справі.

Під час розгляду справи відповідач посилався на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з позовом, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України частиною четвертою сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового не зараховується.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку за послуги з центрального опалення, який не був спростований відповідачем, у період з січня 2017 року по серпень 2020 року, здійснювалися наступні проплати: травень 2017 року - 1 358,46 гривень, червень 2017 року - 359,56 гривень, листопада 2017 року - 248,74 гривень, грудень 2017 року - 1 206,78 гривень, січень 2018 року - 1 798,18 гривень, червень 2018 року - 497,53 гривень, листопада 2018 року - 395,75 гривень, січень 2019 року - 2 939,09 гривень, квітень 2019 року - 3 282,03 гривень, червень 2019 року - 2610,51 гривень, грудень 2019 року - 170,00 гривень, лютий 2020 року - 2 222,74 гривень.

Здійснення вказаних витрат свідчить про визнання відповідачем свого боргу та вказує на переривання перебігу позовної давності, таким чином, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не вносила плату за послуги постачання централізованого опалення (січня 2017 року по серпень 2020 року), в результаті чого утворилась заборгованість, у розмірі - 17 819,59 грн., з яких: заборгованість за послуги централізованого опалення - 15 218,21 грн., втрати від інфляції у розмірі - 1 693,23 грн., а також 3% річних у розмірі - 908,15 грн, які нараховано відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, ці обставини підтверджуються долученими до справи доказами, які надано позивачем, в свою чергу відповідач не скористався правом подати докази на спростування заявлених вимог та належного виконання зобов`язання по сплаті за спожиті комунальні послуги.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за послуги з гарячого водовідведення в розмірі 15 226,35 гривень, втрати від інфляції у розмірі - 1 073,49 грн., а також 3% річних у розмірі - 803,14 грн, які нараховано позивачем відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з серпня 2017 року по серпень 2020 року, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження нарахованої заборгованості відповідачу за послуги з централізованого опалення, а саме: не надано розрахунок заборгованості, який би містив інформацію, щодо виду наданих послуг, період часу нарахування (рік, місяць), сальдо на початок місяця, нарахування, сплати, сальдо на кінець місяця, кількість нарахованих днів, індекс інфляцій, інфляційну складову боргу, три процента річних.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості за послуги з гарячого водовідведення в розмірі 15 226,35 гривень, втрати від інфляції у розмірі - 1 073,49 грн., а також 3% річних у розмірі - 803,14 грн, які нараховано позивачем відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з серпня 2017 року по серпень 2020 року.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 207 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 322, 509, 526, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, статтями 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 2, 10, 49, 76-81, 89, 141, 264 - 265, 274, 279, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення в розмірі 15 218,21 гривень та зарахувати на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві МФО 300346, 1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» інфляційну складову боргу в розмірі 1 693,23 гривень, та 3% річних у розмірі 908,15 гривень та зарахувати на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 а АТ «Альфа-Банк» у м. Києві МФО 300346, .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судовий збір 2 102,00 грн. та зарахувати на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 а АТ «Альфа-Банк» у м. Києві МФО 300346, .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», Код , адреса: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: