Єдиний номер справи 487/3573/17
Провадження 22-ц812/533/21 Головуючий по 1 інстанції Щербина С.В.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Цуркан І.І.,

за участі: представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2017р.

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

встановила:

У липні 2017р. ОСОБА_5 пред`явила позов до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частку у квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач зазначала, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2016р. з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в солідарному порядку стягнуто на її користь 595180,13 грн. боргу за договором позики.

Вказане рішення суду не виконано, інших способів виконання відповідачем зобов`язань не існую, а тому її вимога як кредитора щодо повернення грошових коштів підлягає задоволенню шляхом визнання права власності на належне відповідачу майно на підставі ст.328 ЦК.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2017р. позов задоволено. Постановлено визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частку у квартирі АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обгрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що вимога позивача як кредитора щодо повернення грошових коштів підлягає задоволенню шляхом визнання права власності на належне відповідачу майно на підставі ст.328 ЦК.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.328 ЦК (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 за договором обміну квартир від 19 квітня 1997р. стала співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2016р. з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в солідарному порядку стягнуто на користь ОСОБА_5 595180,13 грн. боргу за договором позики.

Доказів того, що між сторонами спору був укладений правочин в установленій законом формі (ст.657 ЦК) щодо відчуження частки у праві власності у спірній квартирі матеріали справи не містять.

Що ж стосується рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2016р., то останнє стосувалось лише вирішення спору щодо стягнення боргу за договором позики, а тому не може слугувати підставою для визнання права власності на належне боржнику нерухоме майно, яке не було предметом вказаного спору.

Невиконання ж рішення суду про стягнення боргу також не може слугувати підставою для визнання права власності на майно боржника в судовому порядку, оскільки Законом «Про виконавче провадження» передбачені механізми його примусового виконання.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду як незаконне в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Понесені відповідачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок позивача на підставі ст.141 ЦПК.

19 лютого 2021р. ухвалою Миколаївського апеляційного суду за заявою відповідача накладено арешт на Ѕ частку спірної квартири.

Враховуючи ухвалення рішення щодо повної відмови в задоволені позову, вжиті заходи забезпечення позову згідно з положеннями ч.9 ст.158 ЦПК підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2017р. скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2584 грн. судових витрат.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2021р.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з часу складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17 березня 2021р.

Головуючий Судді: