КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 758/7044/18
номер провадження №22-ц/824/5341/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - суддіБілич І.М.,
суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюка В.В.,

по цивільній справі № 758/7044/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 01.08.2008 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 01.08.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву, відповідач підтвердила свою згоду на те, що вона, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Позивач посилається на те, що станом на 30.04.2018 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 14 508,15 грн., яка складається з: 437,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9 381,16 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 3760,50 грн. - нарахованої пені та комісії, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківський послуг: 250,00 - штраф (фіксована частина) та 678,96 - штраф (процентна ставка), яку позивач просив суд стягнути.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 437 грн 53 коп; судовий збір у розмірі 53,03 грн. В іншій частині, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні 9 381,16 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 3760,50 грн. - нарахованої пені та комісії, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківський послуг: 250,00 - штраф (фіксована частина) та 678,96 - штраф (процентна ставка), задовольнивши вимоги позову у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач своїм підписом під анкетою-заявою висловила згоду на укладення договору приєднання, ознайомилась і погодилась на умови та правила надання банківських послуг, тобто сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Відсутність підпису позичальника під умовами та правилами надання банківських послуг не свідчить про те, що вона не була з ними ознайомлена. Судом першої інстанції не перевірено належним чином розрахунку заборгованості та не надано оцінки користуванню відповідачем кредитними коштами, що підтверджується банківською випискою, яка має статус первинного документа та додатково свідчить про погодження з умовами договору. Вказувала, що судом першої інстанції не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц який вказує на те, що Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору; від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17 та від 17.04.2019 у справі № 666/388/16-ц про те, що посилання на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

ОСОБА_1 з відзивом на апеляційну скаргу не зверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 1,9% виходячи з наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про прийняття рішення про відмову у стягненні 9 381,16 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 3760,50 грн. - нарахованої пені та комісії, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківський послуг: 250,00 - штраф (фіксована частина) та 678,96 - штраф (процентна ставка), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що довідку про умови кредитування позичальником підписано, процентна ставка сторонами узгоджена на рівні 1,9 %.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 01.08.2008 року підписано заяву, згідно з умовами якої остання отримала кредитний ліміт у розмірі 500 грн. на кредитну картку. (а.с. 8)

Також встановлено, що 01.08.2008 р. ОСОБА_2 підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». (а.с. 9)

Судом встановлено, що в заяві, підписаній відповідачкою 01.08.2008 року сума кредиту вказана 500 грн.

Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача станом на 30.04.2018 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 14 508,15 грн., яка складається з: 437,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9 381,16 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 3 760,50 грн. - нарахованої пені та комісії, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківський послуг: 250,00 - штраф (фіксована частина) та 678,96 - штраф (процентна ставка).

Відмовляючи у стягненні нарахованої пені та комісії, а також штрафів, суд першої інстанції вірно керувався нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України про те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Встановивши, що відповідно до заяви позичальника від 01.08.2008 року їй надано кредит в розмірі 500 грн., водночас, у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру та інші умови договору, суд першої інстанції дійшов висновків про стягнення заборгованості лише за тілом кредиту.

Водночас, судом першої інстанції не враховано, що між сторонами узгоджено також і сплату відсотків за ставкою 1,9 % в місяць (а.с. 9), що становить 22, 8 % річних.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Сума заборгованості за тілом кредиту становить 437, 53 грн, а отже відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2008 р. по 30.04.2018 р. становлять 972,34 грн., що розраховується за формулою [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка за рік (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Таким чином, зазначена сума також підлягає стягненню.

Відповідно до розрахунку заборгованості, ставка 22,8 % річних застосовувалась по 21.12.2012 р., тобто з січня 2013 року, ставка річних змінилась, без узгодження з позичальником до 30 %.

Доводи апеляційної скарги про те, що позичальник, підписуючи заяву про надання кредиту погодилась з усіма умовами та правилами його надання, відхиляються колегією суддів апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до підписаної заяви (а.с. 8) ОСОБА_2 надано кредитну картку з кредитним лімітом у 500 грн. сторонами погоджено сплату відсотків за ставкою 1,9 % в місяць.

Окрім того, позивачем, на підтвердження розміру заборгованості надано розрахунок заборгованості (а.с. 5-7) який не є первинним бухгалтерським документом та з якого неможливо встановити коли користувалась ОСОБА_2 карткою.

При цьому, доводи апеляційної скарги про відсутність оскарження умов кредитного договору відповідачем, суд не розцінює як погодження з ними, оскільки це право особи. Доказів про сплату відсотків пені або штрафів, що могли б свідчити про визнання їх розміру, позивачем не надано.

Окрім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на вказане суд апеляційної інстанції не приймає додатково подані докази, а саме виписку по картковому рахунку з довідкою про видачу картки, долучені до апеляційної скарги та не надає їм оцінку.

Додатково апеляційна інстанції наголошує і на повноті даних долученої виписки, дані по операціям відображені з початку 2015 року, містять лише дані про одностороннє списання банком платежів на свою користь, водночас кредит надано у серпні 2008 р.

Не приймаються до уваги колегією суддів і посилання апелянта на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц який вказує на те, що Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору; від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17 та від 17.04.2019 у справі № 666/388/16-ц про те, що посилання на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, з огляду на те, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі відмінні від тих, на які посилається апелянт.

Так, у даній справі, позивачем в порядку ч. 1 ст. 81 ЦПК України, яка наголошує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не доведено належним чином достатніми доказами предмету доказування - обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме розміру заборгованості по відсоткам на суму 9 381, 16 грн, нарахованої комісії та заборгованості по судовим штрафам.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, позовні вимоги задоволено на 9,7%, отже за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню 171 грн. Апеляційну скаргу задоволено частково, на 6,9 %, отже за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню 182, 4 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року - скасувати в частині відмови у стягненні 9 381,16 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом та стягненні судового збору у сумі 53,03 грн., та постановити в цій частині нове судове рішення, за яким.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,адреса проживання: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (Код , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 972,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ,( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (Код , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 171 грн. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 182, 4 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених положеннями ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Суддя - доповідач:

Судді: