Справа № 569/2736/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики , -

в с т а н о в и в: ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26.12.20219 року в розмірі 270 000 грн., 87 750 грн. - 30% річних та сплачений судовий збір в розмірі 3 577,50 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно розписки від 26.12.2019 року, ОСОБА_2 отримав 26.12.2019 року від ОСОБА_1 грошові кошти в відсоткову позику в розмірі 270 тис. грн. в еквіваленті 10 384 євро та під 30% річних на суму основного боргу. Дану грошову суму (борг) зобов`язувався повернути позикодавцю в повному обсязі до 26.12.2020 року. Дана розписка підписується після отримання грошової позики (коштів) позичальником від позикодавця, що в свою чергу підтверджує факт передання вищезазначеної грошової суми. Проте, станом на 01.02.2021 року ОСОБА_2 позики не повернув, що свідчить про існування заборгованості відповідача перед позивачем, яка підлягає стягненню в судовому порядку з огляду на наступне. Договір від 26.12.2019 року (оформлений у вигляді простого письмового договору - розписки про отримання коштів) свідчить про отримання відповідачем позики від позивача, даний договір також вказує про суму боргу, проте, відповідач умови договору позики не виконав і гроші позивачу не повернув. Будь-яка інша угода про виконання цього договору позики, доповнення чи зміну умов договору, сторонами не складалася. Свої зобов`язання про позику позивач виконав повністю, термін повернення грошей закінчився 26.12.2020 року, відповідач в добровільному порядку грошей не повертає, коштами користується до теперішнього часу. Представник позивача адвокат Троянчук Д.М. подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити. Справу розглянути без участі сторони позивача. Відповідач ОСОБА_2 , будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином рекомендованою кореспонденцією, в судове засідання не з`явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наведених обставин, згідно положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів . Ухвалою суду від 19.02.2021 р. відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 01.07.2021 р. постановлено у статистичній картці на цивільну справу № 569/2736/21 внести виправлення , де у графі "відповідач" замість ім`я " ОСОБА_3 " внести виправлення на " ОСОБА_3 ". Виправити описку, допущену в ухвалі Рівненського міського суду від 19.02.2021 року у справі № 569/2736/21, де у вступній частині після слів « до ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_3 » вказати « ОСОБА_3 » та в 2 абз. резолютивної частини ухвали після слів «до ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_3 » вказати « ОСОБА_3 ». Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що згідно розписки від 26.12.2019 року, ОСОБА_2 отримав 26.12.2019 року від ОСОБА_1 грошові кошти в відсоткову позику в розмірі 270 тис. грн. в еквіваленті 10 384 євро та під 30% річних на суму основного боргу. Дану грошову суму (борг) зобов`язувався повернути позикодавцю в повному обсязі до 26.12.2020 року. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір від 26.12.2019 року (оформлений у вигляді простого письмового договору - розписки про отримання коштів) свідчить про отримання відповідачем позики від позивача, даний договір також вказує про суму боргу, проте, відповідач умови договору позики не виконав і гроші позивачу не повернув. Будь-яка інша угода про виконання цього договору позики, доповнення чи зміну умов договору, сторонами не складалася. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного суду України, відповідно до якої, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63 цс 13). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Свої зобов`язання про позику позивач виконав повністю, термін повернення грошей закінчився 26.12.2020 року, відповідач в добровільному порядку грошей не повертає, коштами користується до теперішнього часу. З оглянутого в судовому засіданні розрахунку 30 % річних, проведеного позивачем, вбачається, що за користування коштами позивача протягом 13 місяців (з 27.12.2019 року по 27.01.2021 року), відповідач зобов`язаний сплатити 87 750 грн. Відповідно до ч.2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання , повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Боргова розписка в оригіналі надана та оглянута судом, приєднана до матеріалів справи, що також слугує підтвердженням невиконання боржником свого зобов`язання в повному об`ємі. Таким чином, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 26.12.2019 року - 270 000 грн., та відсотки в сумі - 87 750,00 грн. Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 08.02.2021 року ОСОБА_1 сплачено 3577,50 грн. судового збору, виходячи з ціни позову 357 750,00 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення 3577,50 грн. судового збору. На підставі наведеного ст.ст. 526, 527,530 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики , задовольнити . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26.12.2019 року в розмірі 270 000 (двісті сімдесят тисяч) грн.00 коп., 87 750 (вісімдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. - 30 % річних . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 577 (три тисячі п`ятсот сімдесят сім) грн. 50 коп. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 17.12.2015 р. Повний текст рішення виготовлено - 22.07.2021 року. Суддя: О.В.Панас