Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 697/67/20

номер провадження 2/695/263/21

16 липня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Біленко Н.Г., Варданян Л.А., Розпутньої І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Канівської районної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - лікарі ЛКК Канівського центру первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради Ханько Лариса Сергіївна, ОСОБА_2 , лікар сімейної медицини ОСОБА_3 про визнання висновку ЛКК Комунального закладу «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» незаконним та довідок недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до КЗ «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Канівської районної ради про визнання дій лікарів незаконними та довідок не дійсними.

Відповідно до подання в.о. голови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.05.2020 року вказану справу було передано до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду справи по суті, як найбільш територіально наближеного суду.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.05.2020 року вказану справу прийнято до провадження та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , з урахуванням збільшених та уточнених позовних вимог, мотивовані тим, що позивачка здійснювала догляд за своєю свекрухою ОСОБА_4 1924 р.н.. Позивачка вказує, що ОСОБА_4 з 20.07.2016 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом із нею та вона здійснювала догляд за ОСОБА_4 .. Позивачка отримувала довідку ЛКК про стан здоров`я ОСОБА_4 для оформлення офіційного догляду за престарілою особою через управління соціального захисту Канівської райдержадміністрації. Для цього позивачка зверталася до лікаря сімейної медицини КЗ «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Канівської районної ради Атаманюка А.Ф.. Позичка наполягає, що стан здоров`я ОСОБА_4 був у межах її вікової групи, хоча остання на прийомі у лікаря не була і він її не обстежував. Проте 22.07.2016 р. лікар видав довідку під №1/111, в якій зазначений діагноз «Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. виражений вестибуло-атактичний синдром. Деформуючий остеохондроз колінних та дрібних суглобів».

Не дивлячись на задовільний стан ОСОБА_4 , який відповідав її віковій групі, без згоди останньої та без згоди позивача, без огляду пацієнта ОСОБА_4 , без будь-якого інструментального дослідження, заочно, лікар ОСОБА_3 29.05.2017 р. на запит ОСОБА_5 , який не був опікуном чи родичем ОСОБА_4 , оформив та видав на руки довідки №1/62 та №62/1, а також довідку №442 від 29.05.2017 р. про стан здоров`я ОСОБА_4 ..

При цьому, в довідках № 1/62 та № 62/1 від 29.05.2017 року зазначений діагноз «Церебральний атеросклероз, стареча слабоумість. Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІст. Вестибуло-атактичний цефалгічний синдром. Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність І-В ст.»

А в довідці № 442 від 29.05.2017 року вказаний діагноз - « Церебральний атеросклероз, стареча слабоумість. Хронічна атеросклеротична та дициркуляторна енцефалопатія, вестибуло-актичний, цеефалгічний синдром.

Довідки №1/62 та №62/1 від 29.05.2017 р. підписані головою ЛКК ОСОБА_6 та членами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Довідка за №442 підписана лікарем загальної практики сімейної медицини ОСОБА_3 ..

Позивач наполягає, що діагноз ОСОБА_4 , який зазначений у вказаних довідках встановлений з грубим порушенням норм законодавства, адже встановлення діагнозу здійснювалося без огляду пацієнта та дослідження відповідної медичної документації, крім того встановлення такого діагнозу не відповідає кваліфікаційному рівню лікарів, які його встановили, адже жоден із вказаних лікарів не має кваліфікаційної категорії «Неврологія» чи «Психіатрія».

Разом із тим, ОСОБА_5 , отримавши, на думку позивача, незаконні довідки №1/62, №62/1 та №442 від 29.05.2017 р. звернувся до суду з позовом про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , відповідно до якого вона успадкувала земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4 ..

За таких обставин, на думку позивача, її права були порушені, тому вона звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати дії лікарів КЗ «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Канівської районної ради Ханько Л.С., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо прийняття вказаних довідок незаконними, а останні недійсними.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_7 вимоги позовної заяви підтримали та вказали, що позивач зверталася до лікаря ОСОБА_3 для отримання медичної довідки про стан здоров`я ОСОБА_4 , яка їй необхідна для оформлення догляду за престарілою особою через управління соціального захисту населення Канівської райдержадміністрації. При цьому ОСОБА_4 на прийомі у лікаря не була і він її не обстежував. 29 травня 2017 року на звернення ОСОБА_5 , який не був опікуном чи родичем ОСОБА_4 лікар ОСОБА_3 без огляду пацієнта, без проведення інструментального дослідження та медичних досліджень оформив та видав на руки ОСОБА_5 довідки про стан здоров`я ОСОБА_4 із зазначенням вказаного діагнозу. Дані дії лікаря не відповідають клінічним протоколам для встановлення вказаних хвороб, крім того жодних підтверджуючих документів для встановлення зазначеного діагнозу зібрано не було як і не було відібрано відповідних аналізів, а тому діагнози, які зазначені в довідках №1/61 та №62/1, а також в довідці №442 від 29.05.2017 року є незаконними, а вказані довідки мають бути недійсними.

Представник відповідача КЗ «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради» Горьова Н.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що дійсно дії лікаря загальної практики сімейної медицини ОСОБА_3 при встановлені ним спірного діагнозу стосовно ОСОБА_4 , виготовлення та видачі сторонній особі довідок з висновками ЛКК Центру від 29 травня 2017 року № 1/62, № 62/1 та довідки сімейного лікаря довільної форми № 442 не в повній мірі відповідали вимогам нормативних актів, відомчих наказів та клінічним протоколам, за що наказом директора КНП «Канівський Центр первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради» від 20.08.2020 року № 189 лікарю ОСОБА_3 оголошено догану. Вважала, що довідки № 1/62, № 62/1 та довідки сімейного лікаря довільної форми № 442 є не чинними, в свою чергу довідка №1/111 від 22.07.2016 року є чинною, оскільки видавалася за життя ОСОБА_4 .

Треті особи по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали частково та вказали, що довідки № 1/62, № 62/1 та довідка № 442 є не чинними, в свою чергу довідка №1/111 від 22.07.2016 року є чинною.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, за повідомленням сторін по справі остання має незадовільний стан здоров`я, жодних клопотань чи заяв до суду не надавала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності останньої.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив що він є лікарем сімейної медицини та пацієнтку ОСОБА_4 29 травня 2017 року не оглядав, бачив її в останнє ще при житті її сина, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідки та висновки ЛКК готував та виписував на підставі вкладишів медичної картки ОСОБА_4 , при цьому вказував, що такий діагноз готував та вказував виходячи з її віку та ґрунтуючись на результатах її огляду, який був проведений ним раніше.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона є головою ЛКК та заперечувала, що нею було підписано довідки №1/62 та №442 від 29.05.2017 р. при цьому вказала, що нею була підписана тільки довідка №62/1, від 29.05.2017 р.. Вказувала, що КЗ «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради» направило до Канівського міськрайонного суду Черкаської області, де розглядається справа про визнання заповіту недійсним, відповідне повідомлення про те, що зазначені вище довідки можна вважати недійсними. Також вказала, що особисто вона ОСОБА_4 не бачила, її не оглядала, а відповідні записи у довідку про стан здоров`я останньої вносилися на підставі слів лікаря, за яким вона була закріплена, тобто ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що він є фельдшером центру первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради та добре знав ОСОБА_4 , оскільки товаришував із її сином до дня його смерті та часто був у них вдома. Жодних ознак вказаних діагнозів у ОСОБА_4 не помічав, після смерті її сина останню не обстежував, жодних довідок із вказаними діагнозами не видавав. Крім того до нього звертався ОСОБА_5 з метою отримання довідок про стан здоров`я ОСОБА_4 , у видачі яких він відмовив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з вказаним позовом у якому просить суд визнати дії лікаря сімейної медицини Канівського центру первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради Атаманюка А.Ф. щодо заочного встановлення діагнозу ОСОБА_4 1924 р.н.:

ІНФОРМАЦІЯ_3 « Хронічна атеросклеротична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., виражений вестибуло-атактичний синдром. Деформуючий остеохондроз колінних та дрібних суглобів»;

29.05.2017 року «Церебральний атеросклероз, стареча слабоумість. Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., Вестибуло-атактичний, цефалгічний синдром. Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність ІІ-В ст.»;

ІНФОРМАЦІЯ_4 «Церебральний атеросклероз, стареча слабоумість. Хронічна атеросклеротична та дисциркуляторна енцефалопатія, вестибуло-атактичний, цефалгічний синдром.» незаконними.

Визнати дії лікарів ЛКК Канівського центру первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради Ханько Лариси Сергіївни і ОСОБА_2 щодо прийняття висновків ЛКК, та виготовлення довідок № 1/111, від 22.07.2016 року, № 1/62, 62/1 від 29.05 2017 року незаконними.

Визнати довідки ЛКК Канівського центру первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради про стан здоров`я ОСОБА_4 № 1/111 від 22.07.2016 року. № 62/1 від 29.05.2017 року, № 1/62 від 29.05.2017 року, довідку дільничного лікаря сімейної медицини Канівського центру первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради Атаманюка А.Ф. від 29.05.2017 року № 442 недійсними.

Причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом стало те, що ОСОБА_4 за свого життя 23.05.2017 року в присутності двох свідків склала заповіт, який посвідчений секретарем Чернишівської сільської ради Канівського району Черкаської області, за яким все своє майно заповіла саме позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Позивач своє право на спадщину реалізувала та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які видані 19.09.2018 року приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблиною Є.В. та які зареєстровані в реєстрі за №1219 та №1217.

Разом із тим ОСОБА_5 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою, в тому числі до ОСОБА_1 про визнання вказаного вище заповіту недійсним та визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними.

Однією з підстав для визнання заповіту та визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними позивач вказує на неналежний стан здоров`я ОСОБА_4 , що підтверджується довідками № 62/1 та №442 від 29.05.2018 року.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.07.2016 року ЛКК Комунального закладу «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради» в складі голови ЛКК Ханько Л.С., членів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано довідку під №1/111, в якій був встановлений ОСОБА_4 діагноз «Хронічна атеросклеротична дисциркуляторна енцефалопатія II ступеня, виражений вестибуло-атактичний цефалгічний синдром. Деформуючий остеоартроз колінних та дрібних суглобів».

29 травня 2017 року лікар Комунального закладу « Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги Канівської ради» Атаманюк А.Ф. видав довідку № 442, в якій був встановлений ОСОБА_4 діагноз: «Церебральний атеросклероз, стареча слабоумість. Хронічна атеросклеротична та дисциркуляторна енцефалопатія, вестибуло-атактичний, цефалгічний синдром».

Окрім того, ЛКК Комунального закладу «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради» в складі голови ЛКК Ханько Л.С., членів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано 29.05.2017 року довідки під №1/62 та №62/1 у яких був встановлений ОСОБА_4 діагноз «Церебральний атеросклероз, стареча слабоумість. Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. Вестибуло-атактичний, цефалгічний синдром. Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність ІІ-В ст.» (довідка №1/62) та діагноз «Церебральний атеросклероз, стареча слабоумість. Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-Ш ст., вестибуло-атактичний, цефалгічний синдром, Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність ІІ-В ст.» (довідка №62/1).

Оскаржуючи вказані довідки до суду, а також дії лікарів щодо їх видачі ОСОБА_1 вказує, що останні були видані з порушеннями клінічних протоколів, без належного огляду ОСОБА_4 , тобто при встановленні діагнозу та підготовці висновків ЛКК і видачі відповідних лікарських довідок використовувались не дані будь-яких медичних обстежень чи оглядів ОСОБА_4 , а припущення лікарів, що є неприпустимим і незаконним.

Вказані твердження позивача в частині довідок №442, №1/62 та №62/1 стверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до листа Управління охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації від 03.12.2020 року за №Т-289/02-08/1 на звернення ОСОБА_1 , комісією Управління охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації при огляді медичної документації про надання медичної допомоги ОСОБА_4 встановлено відсутність інформації про призначення оглядів психіатра та невролога, а також лікування згідно з чинним законодавством, діагноз «стареча слабоумність» не відповідає міжнародній статистичній класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду, локальному протоколу КЗ «Канівський ЦПМСД» Канівської районної ради від 12.09.2016, затвердженому наказом закладу від 12.09.2016 №149, та відсутні обґрунтування психічного розладу при оглядах пацієнтки.

Крім того, за повідомленнями Управління охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації від 03.12.2020 року за №Т-289/02-08/1 та від 23.09.2020 року за №Т-289/02-08 КЗ «Канівський ЦПМСД» направив до Канівського міськрайонного суду Черкаської області лист щодо відсутності в закладі медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 та довідок від 29.05.2017 №62/1, №1/62, №442, які можна вважати не чинними.

Згідно письмових пояснень КЗ «Канівський ЦПМСД» від 21.05.2021 №701/01-03, дії лікаря ОСОБА_3 при встановленні спірного діагнозу стосовно ОСОБА_4 , виготовлення та видачі сторонній особі довідок з висновками ЛКК Канівського Центру первинної медико санітарної допомоги від 29 травня 2017 року № 1/62, 62/1 та довідки сімейного лікаря № 442 не в повній мірі відповідали вимогам нормативних актів та клінічних протоколів, тому наказом директора КНП « Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги від 20.08.2020 року № 189 « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря АЗПСМ Канівської АЗПСМ Атаманюка А.Ф.» на виконання п.2 наказу КНП « Канівський центр первинної медико - санітарної допомоги»; Канівської міської ради Черкаської області від 19.08.2020 року № 187 та за результатами акту службового розслідування від 19.08.2020 року № 1 лікарю загальної практики сімейної медицини КНП «Канівський центр первинної медико - санітарної допомоги» ОСОБА_3 оголошено догану.

Разом із цим відповідачем надано пояснення щодо довідки, виданої лікарем загальної практики сімейної медицини Центру Атаманюком А.Ф. з висновком ЛКК № 1/111 від 22 липня 2016 року. У даному випадку відповідач не вважає підготовку та видачу цієї довідки з висновком ЛКК значним порушенням порядку видачі лікарських довідок, оскільки ця довідка видана з урахуванням віку пацієнтки, хвороби колінних суглобів та складністю приїзду пацієнтки для її обстеження.

Враховуючи результати службового розслідування, викладені в акті № 1 від 19.08.2020 року та невідповідність дій лікаря ОСОБА_3 вимогам нормативних актів та клінічних протоколів при встановленні спірних діагнозів, підготовці та видачі довідок ЛКК стосовно ОСОБА_4 зазначені вище довідки з висновками ЛКК стосовно ОСОБА_4 № 1/62, 62/1 та № 442 від 29.05.2017 року слід вважати такими, що видані з порушенням порядку їх оформлення, а тому не чинними.

Факт притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря АЗПСМ Канівської АЗПСМ ОСОБА_3 стверджується наказом №189 від 20.08.2020 р.

Аналізуючи вказані вище докази суд зазначає, що зазначені діагнози ОСОБА_4 були встановлені без огляду останньої, без інструментального і лабораторного дослідження, без відповідних медичних висновків та іншої медичної документації.

Зазначені обставини фактично стверджуються поясненнями ОСОБА_3 , який в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_4 особисто не оглядав, останню не бачив більше двох років та виписував діагнози заочно. Це стосується в тому числі і довідки № 1/111 від 22.07.2016 року.

Крім того, вказані вище обставини стверджуються також поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Таким чином доводи позивача щодо незаконних дій лікарів Канівського Центру первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , які були на той час членами ЛКК, щодо виготовлення, підпису та видачі спірних довідок про стан здоров`я ОСОБА_4 без достатніх підстав та особистого огляду пацієнтки № 1/111 від 22.07.2016 року, № 1/62 від 29.05.2017 року, № 62/1 від 29.05.2017 року підтверджені зібраними та дослідженими судом доказами.

Однак вказаний позов не може бути задоволений із наступних підстав.

Згідно з частиною п`ятою ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Отже, конструкцією цієї конституційної норми передбачено можливість застосування способів захисту права, в тому числі, не передбачених процесуальними нормами.

Гарантоване ст. 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально враженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення.

Аналогічні вимоги містяться і в ст. 4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із аналізу вказаної статті вбачається, що до суду за захистом своїх прав може звернутися не будь-яка особа, а тільки та особа, права якої порушено, не визнано чи оспорено.

Неналежним позивачем є особа, якій не належить право вимоги, тобто її права, свободи чи інтереси не порушуються оскаржуваними рішенням/дією (бездіяльністю) відповідача.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що захисту підлягає наявне законне порушене право/інтерес особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки останні не доведуть, що цими діями порушуються їхні права.

Також Верховний Суд неодноразово вказував, що спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17) тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає - ефективному способу захисту права чи інтересу (п. 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

За приписами ст.ст. 264-265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд має вирішити та зазначити у своєму рішенні чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Отже, за системним аналізом положень зазначених вище норм законодавства, а також статті 16 ЦК України, особа або її представник може оскаржити лише рішення, дії та бездіяльність осіб, які порушили її права. Інших способів захисту права законодавством не передбачено.

У свою чергу, за вимогами процесуального закону, факт порушення, невизнання чи оспорювання цивільного права є предметом доказування у справі і у відповідності до правил ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України обов`язок доведення цього факту покладено на позивача.

Однак, як встановлено судом вище ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини та отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отже позивач фактично реалізувала свої спадкові права.

Подаючи до суду відповідну позовну заяву ОСОБА_5 звернувся за захистом своїх, на його думку, порушених прав і саме в рамках розгляду вказаної справи він має довести в тому числі відсутність відповідних прав ОСОБА_1 на спадкове майно.

За таких обставин належним способом захисту є саме визнання відповідних спадкових прав ОСОБА_1 ..

Окрім того, як вбачається з позовної заяви, зазначена медична документація є одним з доказів при розгляді справи щодо визнання заповіту та свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними та підлягає оцінці поряд з іншими доказами в тій справі.

Разом із тим, подаючи вказаний позов про визнання дій і висновків ЛКК незаконними та довідок недійсними позивачем не надано суду жодного доказу того, що її права порушені.

Отже за системним аналізом вимог чинного законодавства в тому числі наведених вище положень, особа або її представник може оскаржити лише рішення, дії та бездіяльність осіб, які порушили саме її права на медичну допомогу. Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що за життя ОСОБА_4 оскаржила дії лікаря щодо її огляду або встановлений діагноз.

Частиною 1 ст. 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Не можна успадкувати права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; ( це не стосується таких виплат, налічених спадкодавцеві, але не отриманих їм за життя, - вони передаються членам його сім`ї, а у разі відсутності таких - включаються в спадок).

За таких обставин, оскільки позивачем належним та допустимим способом не підтверджено порушення її прав, у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки суд у задоволенні позовних вимог відмовляє то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Канівської районної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - лікарі ЛКК Канівського центру первинної медико-санітарної допомоги Канівської районної ради Ханько Лариса Сергіївна, ОСОБА_2 , лікар сімейної медицини ОСОБА_3 про визнання висновку ЛКК Комунального закладу «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» незаконним та довідок недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 20 липня 2021 року.