Справа №442/20/21
Провадження №2/442/349/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Кмітя Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в загальному позовному провадженні цивільну справу № 442/20/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 ; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Разом з тим, просить звільнити її від сплати судового збору.

У обґрунтування позову посилається на те, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.11.2000 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, за час якого у них народилися: син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті батька дітей відповідачка не займається вихованням дітей, не відвідує їх, не цікавиться їх здоров`ям та успіхами, матеріально не забезпечує, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, тобто, самоусунулася від виховання та забезпечення дітей. Протягом останніх вісім років діти постійно проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.

05.01.2021 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 26.01.2021.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, про що повідомити сторони, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Призначено підготовче судове засідання на 18.02.2021.

Відповідачем у встановлений законом строк до суду подано письмові пояснення, в яких зазначає, що дійсне не займається вихованням дітей, не допомагає, однак бажає виправити ситуацію.

18.02.2021 підготовче судове засідання відкладено на 05.04.2021, у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача.

Ухвалою суду від 05.04.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду .

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Просить позов задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримала, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З копії свідоцтва про народження сері НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 (а/с 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 , а/с 13).

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 з 09.11.2000 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а/ с8 ).

За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_6 народилася дочка, ОСОБА_3 (а/с 11).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 є бабусею для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї № 1306 від 16.10.2020 ОСОБА_3 проживає зі своєю бабусею по АДРЕСА_1 (а/с 15).

Згідно виписки лікаря-спеціаліста від 20.10.2020 № 156 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під спостереженням сімейного лікаря ОСОБА_7 , на прийом та медогляд приходить разом із бабусею (а/с 18).

Відповідно до інформаційної довідки, виданої Ліцеєм №16 ім. Ю. Дрогобича від 26.10.2020 № 152 ОСОБА_3 є ученицею 8В класу. Проживає разом із бабусею, ОСОБА_1 , яка і займається її вихованням (а/с 20).

Також, згідно довідки № 12 від 22.04.2016 ОСОБА_3 відвідує ПП „Стоматологічний ценр" разом із бабусею ОСОБА_1 (а/с 19).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою відповідачки, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , який є сином відповідачки, показали, що ОСОБА_2 з дітьми не проживає, їхнім вихованням не займається, матеріально не допомагає, зловживає алкоголем, всі витрати на утримання дітей несе позивач.

Згідно направлення від 15.05.2012 ОСОБА_10 , ОСОБА_2 направлялася на госпіталізацію у психіатричну лікарню (а/с 17).

Відповідно до інформації, наданої інспектором ЮП СППП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області Мроць В. № 8552/44/08-20 від 09.07.2020 на ОСОБА_2 складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП по факту ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання її неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 (а/с 28), згідно якого постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Крім того, ОСОБА_2 13.08.2020 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснила неправдивий виклик поліції, що підтверджується постановою ГАА № 118269 від 13.08.2020 (а/с 29).

За інформацією ДМЦСССДМ від 04.11.2020 № 333 сім`я ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом Дрогобицького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. За даною інформацією ОСОБА_2 проживає у квартирі свого співмешканця за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти зареєстровані та проживають зі своєю бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_1 самостійно виховує, доглядає та матеріально забезпечує дітей. У ході здійснення соціального супроводу сімї ОСОБА_6 надано ряд соціальних послуг, зокрема, щодо дотримання здорового способу життя. Неодноразово фахівцями із соціальної роботи ОСОБА_2 скеровувалася на працевлаштування, однак, станом на даний час остання такими послугами не скористалася. Разом з тим, за вказаною інформацією ОСОБА_2 зі своїми дітьми бачиться вкрай рідко, базові потреби не забезпечує, життям дітей не цікавиться, батьківські обов`язки не виконує (а/с 14).

З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , як таку, що ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків (а/с 30-31).

Даний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 254 від 16.11.2020 (а/с 32).

Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.

Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з, зокрема, дочкою, ОСОБА_3 , не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Щодо стягнення аліментів з відповідачів, то суд виходить з наступного:

Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, визначений порядок стягнення аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р. встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підстав для звільнення відповідачки від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дочки суд не вбачає.

Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , то є підстави для стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка виховує дитину, однак, самостійно не може повноцінно утримувати її, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, відсутність у такої на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб), розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в заявленому позивачем розмірі 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідачку права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4,7,10,81,141, 263-266, 280, 282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського Апеляційного суду шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 26.07.2021.

Суддя О.Б. Нагірна