Справа № 344/3565/21
Провадження № 2/344/2260/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Дементьєвої А.О.

за участю сторін:

позивача 1 ОСОБА_1

позивача 2 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі вказують, що 04 грудня 2020 року близько 19 години 50 хвилин в місті Івано-Франківську на перехресті вулиць Набережна ім. В.Стефаника Берегова сталася дорожньо-транспортна пригода, за якої водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись другорядною дорогою по вулиці Берегова, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Nіssan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався головною дорогою по вулиці Набережна ім.В. Стефаника, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль « Nіssan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а пасажир цього автомобіля ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Скоєною водієм ОСОБА_3 дорожньо-транспортною пригодою позивачам завдано як матеріальної, так і моральної шкоди. Згідно висновку експертного дослідження Івано-Франківського НДЕКЦ від 23 лютого 2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nіssan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 грудня 2020 року, станом на 02 лютого 2021 року становить 224 559,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР7349598 від 26 квітня 2020 року в Публічному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС». Розмір страхування, що підлягав виплаті страховиком за мінусом франшизи, становив 127 500,00 грн. На виконання зобов`язання за наслідком страхового випадку Публічним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було здійснено виплату погодженої суми матеріального збитку в межах ліміту відповідальності в розмірі 122 500,00 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 97 059,00 грн та підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача підлягає стягненню франшиза у сумі 2500 грн. Крім того, вартість послуг експерта по оцінці розміру збитків становить 1015,20 грн. Таким чином з відповідача підлягає до стягнення 97 059,00 грн матеріальної шкоди від пошкодження автомобіля, 2500,00 грн франшизи та 1015,20 грн витрат на проведення експертного дослідження. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях за наслідком протиправної поведінки щодо них та пошкодженого автомобіля. Зокрема ОСОБА_1 пережив страх за себе та своїх дружину та дитину, які в момент аварії перебували в салоні автомобіля, зокрема дружина отримала тілесні ушкодження. Від отриманих травм дружина ОСОБА_2 знаходилася тривалий час на амбулаторному лікуванні через головні болі, а дитина від пережитого страху перебувала в депресивному стані, постійно плакала і не могла заснути. Обсяг моральної шкоди позивач ОСОБА_1 оцінює у розмірі 25000,00 грн. Скоєною ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала від ушкодження здоров`я. Так, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку і забою правої скроневої ділянки, розтягнення зв`язок і викривлення носової перегородки. Через погіршення стану здоров`я та посилення болю ОСОБА_2 змушена була звертатися на огляд до терапевта та травматолога, проходила медичні обстеження. Обсяг моральної шкоди ОСОБА_2 оцінює в розмірі 25000,00 грн. За таких обставин позивачі просить стягнути з відповідача на користь позивачів 97 059,00 грн матеріальної шкоди від пошкодження автомобіля, 2500,00 грн франшизи, 1015,20 грн витрат на проведення експертного дослідження, моральну шкоду по 25000,00 грн на кожного з позивачів, 1816,00 грн. судового збору та 3 000,00 грн витрат за надання правової допомоги.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали частково, пояснили, 2500,00 грн франшизи відповідач вже сплатив, просили решту позовних вимог задовольнити у повному обсязі .

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що франшизу у розмірі 2500,00 грн ним була сплачена, тому в цій частині просив відмовити, вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, витрат на проведення експертного дослідження, судового збору та витрат за надання правової допомоги просив задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20 січня 2010 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 (а.с.12).

ОСОБА_1 є власником автомобіля «Nіssan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.13).

Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/109-21/11950АВ від 23 лютого 2021 року, вартість матеріального збитку, який завдано власнику наданого на дослідження «Nіssan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , внаслідок завданих йому пошкоджень отриманих в ДТП 04 грудня 2020 року станом на 02 лютого 2021 року становила 224559,00 грн (а.с.14-30).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2020 року, що набрала законної сили 05 січня 2021 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн (а.с.31-32).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 січня 2021 року виправлено описку в постанові Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінено рік народження та адресу проживання ОСОБА_3 з « ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 на « ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 » (а.с.33).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7293127, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Nіssan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (а.с.34).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР7349598 від 26 квітня 2020 року (а.с.35).

ОСОБА_1 отримав 21 грудня 2020 року страхове відшкодування (а.с. 36).

Позивач 1 сплатив 1015,20 грн витрат на проведення експертного дослідження (а.с.37).

ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 38).

ОСОБА_2 зверталася за медичною допомогою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та здійснювала лікування (а.с. 39-50).

08 грудня 2020 року ОСОБА_1 звертався з заявою до Голови правління Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про страхове відшкодування (а.с.78).

У відповідності зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктами 8-9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У роз`ясненнях, що викладені у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодекск України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно частин першої-другої статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, яку просить позивач відшкодувати, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами статей 1187, 1188 Цивільного кодексу України.

У пункті 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_3 у вчиненні 04 грудня 2020 року дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2020 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2020 року, що набрала законної сили 05 січня 2021 року, є обов`язковою для суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, при розгляді даної цивільної справи.

Згідно статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У судовому засіданні встановлено, що Публічним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 127500,00 грн, що було підтверджено позивачами у судовому засіданні і також не оспорюється відповідачем.

Згідно висновку експертного дослідження, вартість матеріального збитку, який завдано власнику наданого на дослідження транспортного засобу «Nіssan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становила 224559,00 грн (а.с.14-30).

Відповідач визнав розмір матеріальної шкоди, тому з відповідача на користь позивача 1 слід стягнути 97059,00 грн в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди.

За проведення експертного дослідження позивачем 1 сплачено 1015,20 грн. Необхідність проведення даного дослідження була зумовлена наявністю пошкоджень транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій визнано ОСОБА_3 , тому з відповідача на користь позивач підлягає стягненню дана сума.

Щодо стягнення з відповідача франшизи у розмірі 2500,00 грн, то суд приходить до переконання про відмову у задоволенні даної вимоги, оскільки франшиза у розмірі 2500,00 грн була сплачена відповідачем добровільно.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода, пошкодження майна позивача 1, фізичний біль та ушкодження здоров`я позивача 2 призвели до моральних страждань позивачів, втрати нормальних життєвих та виробничих зв`язків, нервової напруги та переживань щодо втрачених якостей автомобіля, пошкодження здоров`я, в порушенні права позивачів нормально користуватись автомобілем, вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру заподіяної позивачам моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховує характер та обсяг душевних страждань, фізичного болю та страждань, яких позивач 2 зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, важкість вимушених змін в житті позивачів, характер додаткових зусиль для організації їхнього життя, тому вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі на користь кожного позивача у сумі, яка за переконанням суду, становить 25000,00 грн.

Стосовно стягнення судових витрат, то суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються витягом з договору про надання правової допомоги, укладеного 27 січня 2021 року між адвокатом Рогів Тетяною Романівною та ОСОБА_1 (а.с. 51), актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги (а.с. 52), квитанцією № 247480 від 05 березня 2021 року про оплату 3000,00 грн за надання правничої допомоги (а.с. 52а).

Професійна правнича допомога була надана саме адвокатом Рогів Тетяною Романівною, про що свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та витяг з Єдиного реєстру адвокатів (а.с.79-80).

Судом досліджено опис наданих послуг на виконання укладеного договору про надання правової допомоги, а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, враховуючи відсутність заперечень відповідача в контексті положення частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, вважає, що заявлена позивачами сума у розмірі 3000,00 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачами про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 1816,00 грн (а.с. 35).

Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачів понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 16,22, 23, 1166,1167, 1187,1188, 1194 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 10-13, 15, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , матеріальну шкоду у розмірі 97059,00 грн (дев`яносто сім тисяч п`ятдесят дев`ять гривень нуль копійок) та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1015,20 грн (одна тисяча п`ятнадцять гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень нуль копійок).

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 липня 2021 року.

Повний текст рішення складений 23 липня 2021 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач 1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Позивач 2 - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Мелещенко Л.В.