Справа № 456/1212/20
Провадження № 2/456/335/2021
РІШЕННЯ

іменем України

05 березня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/1212/20 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог органу опіки і піклування Стрийської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог органу опіки і піклування Стрийської міської ради про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 14 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , актовий запис №08. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей, а саме: син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . 09 грудня 2019 року рішенням Стрийського міськрайонного шлюбу Львівської області у цивільній справі № 456/1158/19 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, добровільної згоди щодо визначення місця проживання дітей також не дійшли, оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовляється добровільно повернути позивачу дітей, які після розірвання шлюбу проживали з нею. На неодноразові звернення позивача повернути матері дітей, ОСОБА_2 категорично відмовляється це зробити, та не пускає матір до її дітей. Вважає відмову ОСОБА_2 повернути малолітніх дітей їх матері безпідставними. Позивач ОСОБА_1 являється приватним підприємцем, має постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, є спокійною та врівноваженою людиною, за місцем проживання та місцем навчання сина характеризуєтеся позитивно, добре відноситься до своїх дітей. Згідно довідки №57 від 04.03.2020 року комунального некомерційного підприємства «Стрийська центральна міська лікарня» лікувально - діагностична консультативна поліклініка встановлено, що ОСОБА_1 1989 року народження на обліку в наркологічному кабінеті Стрийської ЦМЛ - не знаходиться, за допомогою не зверталась. Згідно довідки №96 від 04.03.2020 року комунального некомерційного підприємства «Стрийська центральна міська лікарня» лікувально - діагностична консультативна поліклініка встановлено, що ОСОБА_1 1989 року народження на ОСОБА_6 обліку в лікаря психіатра не знаходиться. Згідно характеристики з місця проживання виданої ОСББ «Стожари 1» встановлено, що за період проживання а саме з жовтня 2013 року скарг від сусідів та інших жителів ОСББ «Стожари 1» не надходило. Згідно довідки №б/н вчителя - класоводу 2-А класу ОСОБА_7 , щодо участі мами, ОСОБА_1 , учня 2-А класу ОСОБА_8 у шкільному житті дитини встановлено, що мама дитини привітна, кожний день цікавиться справами свого сина, спілкується з викладачами інших предметів, адекватно реагує на незначні зауваження. У шкільному житті дитини мама приймає активну участь, разом готуються до свят які проводяться у класі, допомагає у класних екскурсіях, походах на природу. Мама приймає активну участь у батьківському комітеті класу і школи. Дитину приводить до школи і забирає - мама. На секцію по футболу, а також на додаткові заняття з англійської мови - водить мама. За час навчання у школі за період з 2018 року по 2020 рік викладач жодного разу не чула, щоб мати підвищувала на дитину голос, нір азу не образила його гідність.

Відповідач по справі являється людиною емоційною, притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання і майже не займається вихованням дітей. За таких умов дітям буде краще проживати разом із матір?ю. Тому просила визначити місце проживання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала та вказала, що відповідач є людиною емоційною, притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання і майже не займається вихованням дітей. Добровільно визначити місце проживання дітей вони не можуть, оскільки є протиріччя з даного питання, оскільки відповідач коли забирає дітей до себе потім їх повертати не бажає. Після того, як діти перебувають з відповідачем, то особливо син, стає агресивно настроєний проти неї, вживає нецензурну лексику, ігнорує її, а тому подальше проживання з батьком стане негативним прикладом для нього. Відповідач розділяє дітей, сестру та брата, чим створює такі умови, коли син не хоче йти до позивача, оскільки там є дочка.

Представник позивача адвокат Мундяк М.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив долучити до матеріалів справи відеозапис, на якому відображено як відповідач ОСОБА_2 , силою забирає малолітнього сина від мами та дитина плаче, а також про притягнення до кримінальної відповідальності та вимоги про судимість ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 186 КК України, які характеризують відповідача, як особу, яка є людиною емоційною та вразі залишення дітей на проживання з ним, може негативно вплинути на їх емоційний розвиток, просить стягнути судові витрати та задоволити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні в задоволені позову заперечив та пояснив, що займається підприємницькою діяльністю, логістикою. Під час засідання Стрийської міської ради пішов на уступки позивачу, однак згодом позивач почала відмовляти йому у вихованні дітей. Близько місяця син живе разом з ним. Він водить дитину до школи та на інші додаткові заняття. Син доглянутий, виховує його ввічливим. Дітей розділяти не хотів, однак син не хоче йти до мами і діти хочуть з ним проживати. Просить залишити дітей проживати з ним та заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Стрийської міської ради в судовому засіданні пояснила, що органом опіки та піклування прийнято висновок, який затверджений рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради. Відповідно до висновку, вони рекомендували визначити місце проживання дітей разом з матір`ю, щоб не переривати родинні стосунки між братом та сестрою, з дітьми проводилася бесіда. У позивача є всі гідні умови для проживання встановлені комісією, а відтак просить позовні вимоги задоволити.

Малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи допитана в судовому засіданні на підставі ст. 171 СК України, в присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Форіної Т.Я., показала, що живе разом з мамою, тато з ними не живе, однак приходить, приносить подарунки, батьки інколи сваряться, з братиком також інколи сваряться, а проживати хоче тільки з мамою.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи допитаний в судовому засіданні на підставі ст. 171 СК України, в присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Форіної Т.Я., показав, що на даний час живе разом з татом, мама з ОСОБА_10 , однак хоче щоб всі жили разом. Хотів би жити з татом, - «на запитання чому?, : - відповів, що не знає». На даний час тато водить до школи, трохи сумує за сестричкою.

Головний спеціаліст служби у справах дітей Форіна Т.Я., в судовому засіданні пояснила, що на момент дачі пояснень діти вели себе розковано та спокійно. Діти були відкритті, щирі, порушень прав дітей не було, питання були конкретні та коректні.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Відповідно до рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2019, шлюб між ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , розірвано.

У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №67, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, та дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №105, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, батьками ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 , є ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2015р., ОСОБА_2 , придав у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно характеристики з місця проживання, виданої ОСББ «Стожари1», ОСОБА_1 , проживала до лютого 2020 року по АДРЕСА_2 . За період проживання з жовтня 2013 року,, скарг від сусідів та інших жителів ОСББ не надходило.

Згідно довідки №б/н вчителя - класоводу 2-А класу ОСОБА_7 , щодо участі мами, ОСОБА_1 , учня 2-А класу ОСОБА_4 у шкільному житті дитини встановлено, що мама дитини привітна, кожний день цікавиться справами свого сина, спілкується з викладачами інших предметів, адекватно реагує на незначні зауваження. У шкільному житті дитини мама приймає активну участь, разом готуються до свят які проводяться у класі, допомагає у класних екскурсіях, походах на природу. Мама приймає активну участь у батьківському комітеті класу і школи. Дитину приводить до школи і забирає - мама. На секцію по футболу, а також на додаткові заняття з англійської мови - водить мама. За час навчання у школі за період з 2018 року по 2020 рік викладач жодного разу не чула, щоб мати підвищувала на дитину голос, нір азу не образила його гідність.

Згідно довідки №57 від 04.03.2020 року комунального некомерційного підприємства «Стрийська центральна міська лікарня» лікувально - діагностична консультативна поліклініка встановлено, що ОСОБА_1 , 1989 року народження на обліку в наркологічному кабінеті Стрийської ЦМЛ - не знаходиться, за допомогою не зверталась.

Згідно довідки №96 від 04.03.2020 року комунального некомерційного підприємства «Стрийська центральна міська лікарня» лікувально - діагностична консультативна поліклініка встановлено, що ОСОБА_1 , 1989 року народження на «Д» обліку в лікаря психіатра не знаходиться.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконкому Стрийської міської ради №229 від 30.09.2020, про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , орган опіки та піклування Стрийської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з маті?ю ОСОБА_1 . Рекомендовано батькові ОСОБА_2 , здійснювати свою участь у виховані дітей, відповідно до графіку спілкування в такі дні: у бідні дні до 20:00 год., у вихідні дні з ночівлею за місцем проживання батька ОСОБА_2 , не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов?язки, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх, матеріально утримувати. Рекомендовано матері ОСОБА_1 , поважати батьківські права ОСОБА_2 , не чинити перешкоди у спілкуванні батька з дітьми.

Згідно вимоги про судимість ОСОБА_2 , вбачається, що останній судимий 22.02.2016р., Стрийським міськрайонний судом за т. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно оглянутого відеозапису в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_2 , забирає малолітнього сина від мами та дитина плаче та вказує, що хоче до мами.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони й піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Умовами ч.1 ст.ст. 14,15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов`язків є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

У частині першій статті 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 160 СК Сімейного кодексу України, право батьків на визначення місця проживання дитини: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За приписами частин першої-третьої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду по справі №310/3195/18 від 29.07.2020.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Стрийської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2019 їх шлюб розірвано. Від шлюбу у них народились: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка ОСОБА_9 , які на даний час проживають з позивачем, однак добровільної згоди щодо проживання дітей між сторонами не досягнуто.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного суду від 21.10.2019 по справі № 640/2670/17.

Визнаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Стрийської міської ради, яка вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю.

Суд враховує, що позивач має житло, де створено необхідні умови для розвитку дітей, працевлаштована, отримує регулярний дохід, позитивно характеризується за місце проживання.

Наведені обставини дають суду підстави вважати, що в інтересах дітей, які проживатимуть разом і це буде сприяти їхньому всебічному та гармонійному розвитку, місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 слід визначити разом з матір`ю ОСОБА_1 ..

Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах:

-наведених в описовій частині поясненнях позивача та досліджених в судовому засіданні доказів;

-висновку органу опіки та піклування Стрийської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю ОСОБА_1 ..

Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що батько дитини не обмежений у можливості реалізації належного йому права на спілкування з дітьми, вияву турботи стосовно дітей та участь у їхньому вихованні. Він може реалізувати свої права шляхом досягнення домовленості з матір`ю дитини про встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Виходячи з наведеного, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позову та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з їхньою матір?ю ОСОБА_1 . Відповідач своїм правом на звернення до суду із позовом чи зустрічним позовом не скористався.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження надання правової допомоги позивачем було надано ордер серії ЛВ № 172998 на надання правової допомоги, який укладений між ОСОБА_1 , та адвокатом Мундяк М.М., акт виконаних робіт від 17.02.2020 та оригінал квитанції до прибуткового касового ордера №16/20 на суму 10000,00 грн., квитанція про сплату судового збору №21 від 13.03.2020.

Таким чином, такі витрати є належним чином задокументовані, обґрунтовані, співрозмірними із складністю справи, такі відповідають критерію розумності та реальності, не спростовані належним чином, відповідач заперечивши їхню суму не навів жодного аргументу, щодо причин для відмови у їх стягненні, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 81, 89,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 160-161 СК України суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Жидачів Львівської області та дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки м.Жидачів Львівської області з їхньою матір?ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 10840 (десять тисяч вісімсот сорок) грн.. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 15 березня 2021р.

Суддя Р. Т. Шрамко