КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-1810/2010 Головуючий у І інстанції - Петрова Д.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/8954/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Оніщук М.І.,

за участю секретаря Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 08 лютого 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Заяву мотивували наступним.

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-1810/2010 за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2010 з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , солідарно, на користь ПАТ «Кредитпромбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

23.09.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 2306/К про відступлення прав вимоги, на підставі якого заявник отримав право грошової вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за договором кредиту № 49.28/4/06-І.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 08 лютого 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником - задоволено.

Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» іншою юридичною особою, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б) у виконавчому провадженні по виконанню рішення у справі 2-1810/2010.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановлені ухвали відкинуто докази, які мають істотне значення на які посилається відповідач, як на підставу для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 01.06.2010 року про стягнення з неї заборгованості.

Вказує, що відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Зазначає , що ПАТ «Кредитпромбанк» , не являється стороною за кредитним договором та не надав суду доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.11.2014 року апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задоволена частково. Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2010 року - скасовано в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_3 - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.12.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена. Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2010 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 01.09.2006 року - залишено без змін.

20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

23.09.2020 року між заявником та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє відступило заявнику право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 49.28/4/06-І до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Аналогічні положення містяться і в ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Стаття 55 ЦПК України визначає процесуальний порядок правонаступництва та містить положення, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Вбачається, що чинне законодавство передбачає заміну осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги), що є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), проте є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У відповідності до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва, тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться за заявою заінтересованої особи, якою є новий кредитор (правонаступник). Даний висновок кореспондується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 06 листопада 2019 року у справі №456/6160/13.

На підтвердження своїх вимог заявником було надано належним чином завірені копії договору купівлі-продажу прав вимоги від 20.05.2013 року укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та договору від 23.09.2020 року укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до якого останнє відступило заявнику право вимоги за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту №49.28/4/06-І до боржника ОСОБА_1 .. Зазначений договір є дійсним та не був оспореним.

Зважаючи на викладене, з представлених до суду матеріалів вбачається, що 23 вересня 2020 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до передбачених договором боржників ПАТ «Дельта Банк», в тому числі і до апелянта. За таких умов доводи апелянта щодо неналежного доведення переходу права вимоги до нього не знайшли свого підтвердження.

Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:

- купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК);

- дарування (ч.2 ст.718 ЦК);

- факторингу (гл73 ЦК).

Згідно із ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку із чим дійшов обгрунтовано висновку щодо задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги в основному зводяться до не згоди з заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 01.06.2010 року про стягнення заборгованості та не приймаються до уваги, оскільки дане питання не є предметом розгляду. А в іншій частині доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та наданими договорами про відступлення права вимоги за кредитним договором та не містять визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Інші аргументи стосуються питання виконання рішення, які не на вирішення даного питання не впливають.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Суддя - доповідач:

Судді :