Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участі секретаря Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню:

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича № 2731, виданий 31 липня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», , заборгованості в розмірі 18 692,67 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Такий розрахунок зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Окрім того, із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся лише 2019 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги, так як зобов`язання могли виникнути ще в далекому 2011-2014 рр. Ні банк, ні ТОВ «Сіті Фінанс» не надсилали позивачу письмової вимоги про усунення порушення. Також вказує, що ніяких кредитних договорів ні з яким банком чи іншою фінансовою установою ніколи не підписував, кредитів не оформляв. У зв`язку з відмінністю сум до стягнення, заборгованість по кредиту має спірний характер.

28.11.2019 - Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (далі - судом) відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

28.11.2019 - судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим документом.

15.09.2020 - судом закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Окрім того, відповідна інформація була відображена на офіційному веб-порталі Судової влади України на сторінці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: http://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/. Причин поважності неявки суду не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Причин поважності неявки суду не повідомив, своїм правом на подання пояснень не скористався.

На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 31.07.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2731 (далі - Виконавчий напис № 2731) про звернення стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який є боржником за Кредитним договором № 90192 від 01.07.2013, укладеним з Акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», код ЄДРПОУ - 39508708, заборгованості за Кредитним договором № 90192 від 01.07.2013.

З вказаного Виконавчого напису № 2731 також випливає, що строк платежу за Кредитним договором № 90192 від 01.07.2013 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 по 24.06.2019. Сума заборгованості складає 18 192,67 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9977,71 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8214,96 грн.

Судом також встановлено, що 04.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. при примусовому виконанні Виконавчого напису № 2731 (ВП№ 59881758) винесено постанову про звернення стягнення на доходи божника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , що отримує дохід від Головного управління Національної поліції Закарпатської області (код ЄДРПОУ - 40108913).

Як випливає з матеріалів справи, у таких відсутній як оригінал, так і належним чином завірена копія Кредитного договору № 90192 від 01.07.2013, укладеного між Акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 Учасниками справи, в тому числі і позивачем, клопотань про витребування вказаного доказу також не заявлялося.

Разом з тим, доводи позивача, що «ніяких кредитних договорів ні з яким банком чи іншою фінансовою установою ніколи не підписував, кредитів не оформляв» не доведені у встановленому ЦПК України порядку, жодних доказів на підтвердження вказаної обставини матеріали справи не містять. При цьому, позивач суперечить сам собі, зазначаючи у позовній заяві, що «розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем не відповідає дійсній сумі заборгованості», «зобов`язання могли виникнути ще в далекому 2011-2014 рр.», «у зв`язку з відмінністю сум до стягнення, заборгованість по кредиту має спірний характер».

Відтак, встановити суму, строк та умови кредитного договору, перевірити безспірність заборгованості, а також дотримання строків звернення за вчиненням виконавчого напису не надається можливим.

Також, як випливає з позовної заяви, позивач посилається на те, що нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. В той же час, на підтвердження вказаної обставини позивачем не надано жодних доказів, зокрема належним чином завірених копій документів, на підставі яких нотаріусом був вчинений Виконавчий напис № 2731. Клопотань про витребування таких доказів позивачем також не заявлялося.

Таким чином, суд позбавлений можливості з`ясувати, на підставі яких документів було вчинено Виконавчий напис № 2731, перевірити факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, перевірити дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису норм чинного законодавства.

Окрім того, суд критично оцінює надані позивачем копії судових рішень з ЄДРСР № 308/13045/19 від 21.07.2020, № 303/6890/19 від 27.05.2020, № 308/12137/19 від 02.07.2020, № 723/3151/16-ц від 01.04.2019, оскільки такі не містять інформацію щодо предмета доказування, не підтверджують та не спростовують обставин справи, які входять до предмета доказування по даній справі.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказаних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 по справі № 137/1666/16-ц.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі вищенаведеного, беручи до уваги, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не надано відповідних доказів, так само не здобуто таких і під час розгляду справи в суді. Будь-яких клопотань про витребування доказів до суду не надходило. А тому, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову, вжитих Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2019.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 158, 258-259, 263-265, 280-283, 352-355 ЦПК України, суд -

У х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2019 у вигляді зупинення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 04.09.2019 в рамках виконавчого провадження ВП № 59881758 з виконання виконавчого напису № 2731 від 31.07.2019 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 18 692,67 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 23.03.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко