ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Херсон

справа № 653/3213/20

провадження № 22-ц/819/1058/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Делалової О.М. від 24 лютого 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 20 травня 2008 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з подальшим його збільшенням до 25 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Крім того, відповідач, підписавши довідку про умови кредитування, підтвердив, що ознайомлений з умовами надання кредиту, а також з прикладом розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого угодою ліміту, а ОСОБА_1 своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 25 серпня 2020 року становить 34 012,17 грн, із яких: 23 782,25 грн заборгованість за тілом кредиту; 10 229,92 грн заборгованість за простроченими відсотками, а також судові витрати.

Заочним рішенням суду від 24 лютого 2021 року позов задоволено частково та постановлено:

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 23 782,25 грн та судовий збір у розмірі 1 469,30 грн.

В інший частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційний скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача відсотків за кредитом не відповідають умовам укладеного сторонами в порядку частини 1 статті 634 ЦК України договору, суперечить нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та наданим доказам, зокрема анкеті-заяві, довідці про умови кредитування, які підписані відповідачем як позичальником та містять основні умови кредитування, а також Умовам та Правилам надання банківських послуг у редакції, що діяла на час підписання заяви, та копії наказу банку щодо їх затвердження у відповідній редакції, зроблені без врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконав умов укладеного з банком кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, тому заявлені до нього вимоги про стягнення кредитної заборгованості, розмір якої станом на 25 серпня 2020 року становить 23 782,25 грн, підлягають задоволенню.

В задоволенні позову в решта частині суд відмовив, зазначивши, що відсутні підстави для стягнення із відповідача процентів за користування кредитними коштами, так як банк не надав належних доказів у підтвердження розміру встановленої умовами договору процентної ставки, а підписана відповідачем довідка про умови кредитування не містить чіткої інформації щодо відсоткової ставки та можливості її збільшення, розміру та строку періодичних платежів на погашення кредиту, тому не свідчить про погодження сторонами відповідних умов договору.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 20 травня 2008 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Додатком до кредитного договору є довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 25 квітня 2008 року.

Заява ОСОБА_1 про надання банком послуг містить вказівку на встановлений банком первісно на платіжну карту кредитний ліміт у розмірі 3 100 грн та базову процентну ставку за кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості, а у наданій банком довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зазначено, зокрема, базову процентну ставку у розмірі 3% на місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році); розмір щомісячного платежу- 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, який позичальник зобов`язаний вносити щомісячно до 25 числа місяця, слідуючого за звітним (а. с. 65, 66).

Згідно із наданою АТ КБ «Приватбанк» інформацією кредитну картку, видану ОСОБА_1 18.03.2008 року, було двічі перевипущено, вчергове 23.02.2017 року зі строком дії до травня 2020 року. Також банком неодноразово зменшувався та збільшувався кредитний ліміт за укладеним із відповідачем кредитним договором, з найбільшим розміром кредитного ліміту 25 000 грн (а.с. 63,64).

З огляду на виписку з особового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 на підставі кредитного договору, відповідач протягом 2008-2020 років неодноразово вчиняв транзакції за кредитною карткою аж до жовтня 2019 року та після наведеної дати припинив виконувати зобов`язання щодо сплати заборгованості по кредиту і процентів за користування кредитом.

Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить : 23 782,25 грн заборгованість за тілом кредиту; 10 229,92 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Заява про застосування до спірних правовідносин позовної давності від сторін до суду не надходила.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами статті 1050 ЦК України, яка підлягає застосуванню до кредитних правовідносин відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідач, починаючи з жовтня 2019 року не виконує зобов`язань за кредитним договором щодо щомісячного повернення кредиту, суд дійшов до правильного висновку про те, що банк вправі вимагати повернення кредиту, однак помилково вважав, що кредитор немає права вимагати сплати відсотків за користування кредитними коштами внаслідок відсутності у заяві відповідної домовленості сторін, в той час як умови щодо процентної ставки є чітко викладеними як в заяві, так і в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», підписаних відповідачем, який, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи до судів першої та другої інстанції не з`явився, розмір нарахованих банком процентів не спростував та своїх заперечень і контррозрахунків не надав.

Не встановивши передбачених законом чи договором підстав для припинення зобов`язань відповідача перед банком, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10 229,92 грн, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухваленого судом рішення в оскарженій частині та ухвалення нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості зі сплати процентів в сумі 10 229 грн 92 коп.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржено, тому в силу статті 367 ЦПК України не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

В зв`язку із скасуванням судом апеляційної інстанції рішення згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України відповідній зміні підлягає і розподіл судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в результаті задоволення судом апеляційної інстанції позову в частині стягнення заборгованості зі сплати процентів у розмірі 10 229 грн 92 коп. загальний відсоток задоволених позовних вимог становить 100 %, розмір визначених судом до стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на сплату судового збору підлягає збільшенню із 1 469,30 грн до 2 102 грн (2 102 грн х 100:100).

Із передбачених статтею 141 ЦПК України підстав із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при поданні апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 3 153 (2102 грн при поданні позову х 150 %) (а.с. 101, 111, 121).

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2021 року в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», який знаходиться в м. Києві, вул.Грушевського,1Д, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 10 229 грн 92 коп. (десять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 92 коп.) та витрати на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 3 153 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні).

Це ж рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити, збільшивши розмір визначеного до стягнення з відповідача на користь позивача судового збору з 1 469,30 грн до 2 102 грн (двох тисяч ста двох гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків,

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова