Ухвала

16 березня 2021 року

м. Київ

справа № 755/19734/19

провадження № 61-4035ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року у складі судді: Савлук Т. В., та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державнорї адмінінстрації «Київтеплоенрго», товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про захист прав споживача на отримання належних послуг з теплопостачання, зобов`язання вчинити певні для відновлення роботи загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії та взяти його на комерційний облік,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенрго», товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про захист прав споживача, у якому просив: визнати нарахування за опалення квартири АДРЕСА_1 без фактичної передачі теплової енергії (Гкал) позивачу та в цілому без передачі Гкал на весь будинок АДРЕСА_2 незаконними; визнати, що з 01 червня 2017 року прилади обліку теплової енергії на будинок АДРЕСА_2 повинен поставити оператор зовнішніх теплових мереж КП «Київтеплосервіс»; визнати факт, що ліцензійними вимогами відповідачів не передбачено використання та передача теплової енергії з центрального теплопункту по АДРЕСА_2 для обігріву багатоквартирних будинків № НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6, НОМЕР_7 по АДРЕСА_3 без встановлення приладу обліку теплової енергії та без урахування його показників; зобов`язати відповідачів виконати ліцензійні вимоги і норми законодавства щодо передачі теплової енергії шляхом забезпечення обліку реалізованої споживачами теплової енергії для багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 ; припинити бездіяльність відповідачів, яка полягає у необслуговувані загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії на будинку АДРЕСА_2 шляхом відновлення роботи загальнобудинкового приладу обліку тепла та взяття його на комерційний облік.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

15 березня 2021 року засобами електронного поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача, визнання нарахування за опалення квартири незаконними, визнання, що з 01 червня 2017 року прилади обліку теплової енергії на будинок повинен поставити оператор зовнішніх теплових мереж, визнання факту, що ліцензійними вимогами відповідачів не передбачено використання та передача теплової енергії з центрального теплопункту для обігріву багатоквартирних будинків без встановлення приладу обліку теплової енергії та без урахування його показників, зобов`язання відповідачів виконати ліцензійні вимоги і норми законодавства щодо передачі теплової енергії шляхом забезпечення обліку реалізованої споживачами теплової енергії для багатоквартирного будинку, припинення бездіяльності відповідачів, яка полягає у необслуговуванні загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії на будинку шляхом відновлення роботи загальнобудинкового приладу обліку тепла та взяття його на комерційний облік. Тобто, справа № 755/19734/19 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державнорї адмінінстрації «Київтеплоенрго», товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про захист прав споживача на отримання належних послуг з теплопостачання, зобов`язання вчинити певні для відновлення роботи загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії та взяти його на комерційний облік.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук