РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1165/21

Номер провадження 2/495/1541/2021

09 липня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Братків І.І.,

за участю секретаря судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, у якому просить суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного діда ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ..

Так, вимоги позивача мотивовані тим, що 11.10.2003 був зареєстрований шлюб між його донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , від якого народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За твердженням позивача 26.03.2012 року Дебальцевим міським судом Донецької області було розірвано шлюб між подружжям ОСОБА_6 . В той же час зазначає, що з червня 2009 року подружжя фактично припинили відносини, окремо мешкали і не вели спільного господарства. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Позивач вказує, що до часу смерті його доньки вона займалась вихованням їх онуків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері, ОСОБА_3 проживає разом з її бабусею та дідусем /позивачем по справі/ та знаходиться на їх утриманні. За твердженням позивача, відповідач в останнє бачив дитину майже 11 років назад. За весь цей час телефонував особисто своїй дитині не більше 5 разів, й навіть не цікавився про стан здоров`я доньки. Натомість, вказує, що з боку доньки не чинилось перешкод бачитись з дитиною та приймати участь у її вихованні, однак незважаючи на це, відповідач не вчиняв жодних дій , які б свідчили про його бажання виховувати доньку та надавати їй матеріальну допомогу. У 2009 році батько ОСОБА_8 переїхав до м. Білгород-Дністровський, де мешкає і наразі, займається влаштуванням особистого життя, не спілкується з дитиною.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи сповіщався належним чином. На стадії підготовчого провадження подавав заяву, відповідно до якої вказав, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу у його відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про визнання позову, з проханням розглядати справу без їх участі. Також надала висновок органу опіки і піклування.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Судом встановлено, що дійсно батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 5 від 18.07.2019, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2003.

26.03.2012 рішенням Дебальцевого міського суду Донецької області шлюб між батьками неповнолітньої ОСОБА_3 розірвано.

В той же час судом встановлено, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ).

З акту про встановлення факту фактичного проживання від 01.12.2020 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно мешкає зі своєю дружиною ОСОБА_10 , а також з дітьми ОСОБА_3 , 2004 року народження та ОСОБА_7 , 2012 року народження за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно характеристики ОСОБА_3 дитина наразі навчається в ДНЗ «Бахмутський професійний аграрний ліцей» з 01.09.2020 року за професією «Перукар /перукар-модель`єр/, манікюрник». Правил поведінки дотримується, підтримує дружні стосунки з учнями групи. Веде здоровий спосіб життя. Участь у вихованні та навчанні дитини приймала лише мати - ОСОБА_5 .

Відтепер дитина проживає в сім`ї її бабусі та дідуся ОСОБА_11 , що також підтверджується актом обстеження умов проживання.

Як вбачається із заяви самої дитини ОСОБА_3 , вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що він не займається її вихованням та утриманням, загалом не цікавиться її життям. Також не заперечує проти призначення її дідуся ОСОБА_1 її піклувальником.

Відтепер Бахмутська РДА Донецької області звернулась до суду із поданням про встановлення піклування над ОСОБА_3 .

Згідно Висновку органу опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, доцільно та в інтересах дитини позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, як зазначено у мотивувальній частині Висновку, під час телефонної бесіди з ОСОБА_2 щодо його участі у житті доньки та виховання батьківських обов`язків, він фактично визнає, що не приймає участі у житті дитини та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та призначення піклувальником дитини рідного діда ОСОБА_1 , про що готовий підтвердити у суді. Неповнолітня дитина ОСОБА_3 також не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав /заява від 20.04.2021/.

Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками ОСОБА_2 по відношенню до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому суд враховує позицію ВСУ, викладену у постанові від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20, згідно якої Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

З урахуванням усього вищевикладеного, а також надавши оцінку зібраним у сукупності доказам, виходячи із встановленого факту, що батько дитини - ОСОБА_3 , 2004 року народження - ОСОБА_2 , свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, про що зокрема сам погоджується, що засвідчено у Висновку органу опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 , з урахуванням думки дитини, яка була вислухана органами опіки та піклування, та виходячи з якнайкращих її інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача на користь дитини, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Таким чином, вимога про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі ј частини його заробітку/доходу/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідає вимогам чинного законодавства та сприятиме захисту прав та інтересів неповнолітньої.

Крім того, позивач просить суд призначити його опікуном неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу чого суд зауважує про таке.

Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил).

Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, який бажає бути піклувальником дитини є її рідним дідусем, в той же час в ході розгляду справи встановлено, що мати дитини ОСОБА_3 , 2004 року народження померла, а батько, внаслідок самоусунення від виконання батьківських обов`язків має бути позбавлений батьківських прав, що достовірно свідчить про позбавлення дитини батьківського піклування.

Згідно заяви самої дитини від 20.04.2021, вона не заперечує проти призначення її піклувальником дідуся ОСОБА_1 , в той же час він сам заявляє про намір піклуватися неповнолітньою.

Згідно приєднаних висновку про стан здоров`я, довідки про несудимість, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, відсутні перешкоди для призначення його піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом до уваги береться подання Бахмутської РДА Донецької області як органу опіки та піклування, про встановлення піклування над ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_1 піклувальником над дитиною.

Таким чином, у сукупності наданих доказів, суд вважає, що існують усі правові підстави для призначення піклувальником ОСОБА_1 над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та такими, що можуть бути задоволенні в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 164 ч.1,2 165, 243, 244 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 83, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛ И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_4 ), третя особа: служба у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити піклувальником неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного діда ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки з усіх видів заробітку/доходу/ платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, починаючи з 24.02.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений згідно квитанції № 25 та № 26 від 12.02.2021 судовий збір у розмірі 1362 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя І. І. Братків