КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1559/18
Провадження № 2/534/19/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Телевної М.А., представника позивача Подольського А.Ю., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Матяша О.О., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ігнатенка І.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом справу за цивільним позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Державної іпотечної установи, ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,

встановив:

23.10.2018 представник позивача Державної іпотечної установи звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором №PVN-07-05 від 26.07.2005 в сумі 262679,39 грн, з яких: 166 963,83 грн заборгованість по сумі основного боргу,550,37 грн прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом, 13751,96 грн інфляціні витрати, 26543,23 грн сума пені.

В позовних вимогах позивач посилається на те, що 26.07.2005 між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений крдитний договір № PVN-07-05, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 12000 доларів США за ставкою 12% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 26.07.2005 був укладений договір поруки №108/ PVN-05 від 26.07.2005.

Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 26.07.2025. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Позичальник зобов`язаний щомісячно погашати суму основного боргу в сумі 134 доларів США.

Згідно з п. 4.3. кредитного договору позичальник сплачує відсотки щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця. У зазначений термін сплачуються відсотки, нараховані за попередній календарний місяць. Відсотки сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок відсотків.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі 12000 доларів США, що підтверджується заявою на отрмання споживчого кредиту від 22.07.2007 та заявлю на видачу готвіки від 26.07.2005.

11.02.2015 між банком та позивачем був укладений договір відступлення права вимоги № 17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 616.

17.09.2015 постановою Правління Національного банку України № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до банку. Вказана інформація була розміщена 17.09.2015 на офіційному сайті Національного банку України.

Таким чином згідно п. 2.1. договору відступлення, вказана вище обставина призвела до набрання 17.09.2015 чинності договору відступлення в частині відступлення банком та набуття позивачем всіх прав вимоги за Кредитним договором та Договорами іпотеки.

Позивач надіслав позичальнику повідомлення про відступлення прав вимоги , в якому повідомлялося про факт набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів), поданих 19.10.2015, списком № 3887 згрупованих відправлень листів рекомендованих, фіскальним чеком.

За таких обставин позивач набув всі права за кредитним договором та договором іпотеки, що належали первісному кредиторові, зокрема й право на нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Листом від 23.11.2015 № 3-242100/22658 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявська О.С. надала довідку про залишки заборгованості по іпотечним кредитам станом на 17.09.2015. Так згідно із п. 491 Додатку 2 до вказаного листа, залишок основних зобов`язань позичальника за кредитним договором станом на 17.09.2015 становить 166963,83 грн.

На даний час позичальником порушено умови п.п. 3.3., 4.3 Кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та процентів за користування кредитом.

Станом на 02.10.2018 сума заборгованості позичальника перед позивачем складає 262679,39 грн, з яких: 166963,83 грн. - заборгованість по сумі основного боргу; 55420,37 грн - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом; 26543,23 грн - сума пені; 13751,96 грн. - інфляційні втрати.

08.04.2019 від ОСОБА_1 поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов не визнає повністю, посилаючись на те, що позивачем ні в позовній заяві ні в додатках до позовної заяви, а саме в розрахунку суми заборгованості не міститься інформації щодо використання формули розрахунку заборгованості при встановленні відповідачу суми заборгованості. З метою встановлення вірних нарахувань, він звернувся до експерта з економічних питань, яка зробила висновок, що за відсутності виписки з рахунків, відкритих позичальнику в «Банк «Фінанси та кредит» не встановлена сума погашених зобов`язань за кредитним договором і відповідна сума заборгованості за кредитним договором. Так Державною іпотечною установою не визначено суму боргу ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.07.2005 ні в момент укладання договору про відступлення прав вимоги ні на дату надсилання повідомлення про відступлення прав вимоги.

23.08.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, яка ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.02.2020 була прийнята до розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом. Згідно зустрічного позову ОСОБА_2 просить визнати договір поруки №108/PVN-05 від 26.07.2005 припиненим, посилаючись на те, що Державна іпотечна установа звернулась з позовом до ОСОБА_2 з пропуском шести місячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

12.03.2020 від Державної іпотечної установи до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , відповідно до якої просять відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.11.2018 провадження у справі відкрито за правилами загального провадження з призначенням справи до судового розгляду.

08.04.2019 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву.

10.05.2019 до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1

23.08.2019 надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2

12.03.2020 від Державної іпотечної установи надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції сторін:

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Матяш О.О. позов не визнали повністю, просили застосувати строк позовної давності та відмовити у його задоволенні.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник адвокат Ігнатенко І.М. позов не визнали повністю, просили відмовити, при цьому зустрічну позову заяву підтримали просили її задовольнити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Судом встановлено, що 26.07.2005 між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання кредитних ресурсів в сумі 12 000 доларів США № 108/PVN-07-05, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні ресурси за цільовим призначенням для придбання квартири у розмірі 12000 доларів США, з оплатою по процентній ставці 12 процентів річних (т.1 а.с. 12-16). Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, одержані за даною угодою, до 26.07.2025.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний щомісячно погашати заборгованість по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануітетного платежу у розмірі 134 доларів США. Згідно з п. 4.3. кредитного договору позичальник сплачує відсотки щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця. У зазначений термін сплачуються відсотки, нараховані за попередній календарний місяць.

На виконання зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 12000 доларів США, що підтверджується заявою на отримання кредиту від ОСОБА_1 , заявою на видачу коштів № 15_42 від 26.07.2005 (т. 1 а.с. 17-18).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 108 PVN-05 від 26.07.2005 (т. 1 а.с. 19-21).

11.02.2015 між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» та Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення права вимоги № 17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 616 (т.1 а.с. 22-25).

Відповідно до п. 1.2. договору відступлення первісний кредитор (банк) відступає, а новий кредитор (позивач) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаними в додатках до цього договору.

Пунктом 2.1. договору відступлення встановлено, що пункт 1.2. цього договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин, визначених п.п. 2.1.1. Договору, та однієї з обставин, визначеної п.п. 2.1.2. цього договору або 2.1.3. цього договору або 2.1.4 цього договору.

Згідно листа від 19.10.2015 № , реєстру згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів), поданих, фіскального чеку вбачається, що позивач Державна іпотечна установа надіслала відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги, в якому повідомлялося про факт набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором. Відповідач вказаний лист отримав рекомендованим листом про вручення відправлення 28.10.2005, про що свідчить його підпис на вказаному листі (т.1 а.с.32).

Листом від 23.11.2015 № 3-242100/22658 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» надано Державній іпотечній установі довідку про залишки заборгованості по іпотечним кредитам станом на 17.09.2015. Згідно із п. 491 Додатку 2 до вказаного листа, залишок основних зобов`язань позичальника за кредитним договором станом на 17.09.2015 становить 166963,83грн ( т.1 а.с. 37-40).

Отже сума в розмірі 166963,83 грн. є заборгованістю за основним боргом без врахування нарахованих процентів, пені і штрафів. Саме вказана сума і стала базою для нарахування позивачем процентів та інших платежів.

Згідно наданих позивачем довідки про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит, розрахунку основної суми боргу та процентів, розрахунку пені, розрахунку інфляційних втрат, станом на 02.10.2018 сума заборгованості складає 262679,39 грн, з яких: 166963,83 грн. - заборгованість по сумі основного боргу; 55420,37 грн - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом; 26543,23 грн - сума пені; 13751,96 грн. - інфляційні втрати (т. 1 а.с. 8-11).

Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права:

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представників відповідачів, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, а саме 26.07.2025 (п. 3.2 договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів (п. 3.2 договору).

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представником відповідача ОСОБА_1 подано заяву про застосування строків позовної давності

Як випливає із руху коштів та розрахунку пені станом на 02.10.2018, заборгованость за кредитним договором від №PVN-07-05 від 26.07.2005 виникла у відповідача перед позивачем з 17.09.2015, і в подальшому така заборгованість щомісячно зростала. Відповідач дану заборгованість не погашав.

Отже право позивача на звернення до суду для отримання погашення кредиту порушено починаючи з 17.09.2015 та закінчилося 17.09.2018, отже закінчився строк позовної давності за період з 17.09.2015 по 23.10.2015, отже позивач нарахував відповідачу проценти за цей період в розмірі 2003,40 грн (за 36 днів) поза межами трирічного строку позовної давності.

Отже з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача заборгованість по сплаті процентів, яка складає 53416,97 грн (55420,37 - 2003,40 ( відсотки за 36 днів за період з 17.09.2015 по 23.10.2015)).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Розділом 6 Відповідальність позичальника передбачено наслідки прострочення повернення кредитних ресурсів/ чи сплати відсотків позичальник сплачує банку пеню.

Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Державна іпотечна установа звернулась до суду 23.10.2018 та відповідно до руху коштів та розрахунку пені, пеня ОСОБА_1 була нарахована з вересня 2017 року, тобто позивач з вересня по жовтень 2017 нарахував пеню в розмірі 349,12 грн поза межами однорічного строку позовної давності.

Отже з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача заборгованість по сплаті пені, яка складає 26194,11 грн (26543,23 -349,12).

Щодо нарахування інфляційних витрат суд виходить з наступного.

Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначаєтьсяв гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

Отже, суд враховує, що предметом укладеного між сторонами кредитного договору 26.07.2005, є грошові кошти, виражені в іноземній валюті долари США з визначенням еквіваленту в гривнях, тому передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 13751,96 коп.

Посилання позивача у відповіді на відзиві про те, що відповідно до договору відступлення позивач отримав право вимоги до відповідача за грошовим зобов`язанням, визначеним у гривні, а тому він має право на інфляційні втрати, є необґрунтованими, оскільки можливість стягнення інфляційних втрат залежить від вираження валюти у самому договорі.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Державної іпотечної установи суд виходить з наступного.

Відповідно до договору поруки №108PVN-05 від 26.07.2005, укладеним з ОСОБА_2 , поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору № 108PVN-05 від 26.07.2005.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.553 ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч.1 ст.553 ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до позову, несплата ОСОБА_1 встановлених договором кредиту платежів щодо щомісячної частини кредиту та процентів почалась з вересня 2015.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову.

Банк не направляв на адресу ОСОБА_2 вимогу про погашення простроченої щомісячної заборгованості позивача, згідно графіку погашення заборгованості за договором кредиту.

Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що порука за Договорами поруки від 26.07.2005 припинилась.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду:

З урахуванням наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості по кредитному договору на загальну суму: 246574,91 грн, з яких: 166963,83 грн - заборгованість по сумі основного боргу; 53416,97 грн - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом; 26 194,11 грн - сума пені.

Щодо вимог за зустрічним позов ОСОБА_2 , суд вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 3940 грн. згідно платіжного доручення.

Однак враховуючи, що позов задоволено частково на користь Державної іпотечноїустанови підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3733,91 гривень.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 638,639, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 263, 264, 265, 267, 268, ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Державної іпотечної установи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 в сумі 248 927 (двісті сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 43 ( сорок три) копійки.

В позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Державної іпотечної установи, ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати договір поруки № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 укладений між ТОВ «Банк фінанси та кредит та ОСОБА_2 - припиненим.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судові витрати у розмірі 3733,91 грн.

Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості, що не оголошуються:

Повне ім`я позивача: Державна іпотечна установа, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки,34

Повне ім`я відповідачів: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2021

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення суду станом на 30.06.2021 не набрало законної сили.

Помічник голови суду О.Г. Визіренко

Копію засвідчено 30.06.2021.