КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 372/1860/20

провадження номер: 22-ц/824/7713/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 січня 2021 року у складі судді Кравченка М.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області, Української міської ради Обухівського району Київської області, третя особа: Відділ освіти, молоді та спорту Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із указаним позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати розпорядження виконавчого комітету Української міської ради № 64-кт від 04 червня 2020 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності; визнати незаконним та скасувати рішення сімдесятої (позачергової) сесії сьомого скликання Української міської ради від 18 червня 2020 року «Про розгляд депутатського звернення щодо скасування розпорядження «Про догану завідувачу ДНЗ «Сонечко» Сапожніковій Н.Л.» в частині пунктів 2-5 щодо звільнення ОСОБА_1 та поновити її на посаді директора закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Української міської ради.

Зазначала, що 01 вересня 2010 наказом відділу освіти Обухівської РДА №237-к від 31 серпня 2010 року її було призначено на посаду завідувача ДНЗ (ясла-садок) «Сонечко» Української міської ради. 04 червня 2020 року Виконавчим комітетом Української міської ради прийнято розпорядження №64-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», підставою якого став звіт щодо результатів службового розслідування від 03 червня 2020 року № 134/04. Вважає, вказане розпорядження протиправним, упередженим, винесеним із грубим порушенням норм чинного законодавства, підстави для винесення якого є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи, а тому воно підлягає скасуванню.

Рішення сімдесятої (позачергової) сесії сьомого скликання Української міської ради від 18 червня 2020 року «Про розгляд депутатського звернення щодо скасування розпорядження «Про догану завідувачу ДНЗ «Сонечко» ОСОБА_1 » в частині пунктів 2-5 позивач вважала протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на її думку, воно було прийняте з порушенням встановленої процедури, визначеної Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Української міської ради.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення сімдесятої (позачергової) сесії сьомого скликання Української міської ради від 18 червня 2020 року «Про розгляд депутатського звернення щодо скасування розпорядження «Про догану завідувачу ДНЗ «Сонечко» Сапожніковій Н.Л.» в частині пунктів 2-5 щодо звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Української міської ради.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Української міської ради Обухівського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першо інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, у якій він просить його скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час прийняття оспорюваного рішення жодних порушень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Української міської ради VII скликання здійснено не було. Крім того, на момент його ухвалення у позивача було дві чинні догани за грубе порушення трудової дисципліни. При цьому, станом на 18 червня 2020 року, день прийняття рішення про звільнення позивача, рішення суду, яким визнано недійсним розпорядження від 23 грудня 2019 року про оголошення позивачу догани, не набрало законної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки, на її думку, суд правомірно прийшов до висновку про те, що при ухваленні оспорюваного нею рішення Української міської ради про її звільнення, останнім було грубо порушено процедуру прийняття рішень. Крім того, відповідно до норм трудового законоадства за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Однак відповідачем вказані норми були порушені, а тому висновок суду про її поновлення на роботі є законним та обґрунтованим.

Відділ освіти, молоді та спорту Обухівської районної державної адміністрації Київської областіне скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, які наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом № 237-к від 31 серпня 2010 року ОСОБА_1 відділом освіти Обухівської РДА призначено на посаду завідувача дошкільного навчального закладу «Сонечко» міста Українка.

03 червня 2020 року за вх. № 134/0/4-20 на ім`я секретаря Української міської ради направлено звіт щодо результатів службового розслідування, в якому зазначено про те, що проаналізувавши матеріали службового розслідування, оцінивши наявні докази, отримані пояснення, комісія дійшла висновку, що завідувач ДНЗ «Сонечко» Української міської ради ОСОБА_1 умисно не виконує рішення засновника, чим грубо порушує трудову дисципліну, тому комісія пропонує притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення трудової дисципліни.

Розпорядженням Виконавчого комітету Української міської ради № 64-к від 04 червня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », взявши до уваги звіт щодо результатів службового розслідування від 03 червня 2020 року №134/0/4, завідувачу ДНЗ «Сонечко» ОСОБА_1 оголошено догану.

Рішенням сімдесятої (позачергової) сесії сьомого скликання Української міської ради Обухівського району від 18 червня 2020 року «Про розгляд депутатського звернення щодо скасування розпорядження «Про догану завідувачу ДНЗ «Сонечко» Сапожніковій Н.Л.», ОСОБА_1 було звільнено з посади директора закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Української міської ради.

У Рішенні Української міської ради зазначено наступні підстави для звільнення ОСОБА_1 : «неналежне виконання покладених обов`язків завідувача ОСОБА_1 , свідоме ігнорування рішень Української міської ради, листів виконавчого комітету, враховуючи розпорядження №347 від 23 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідатьності ОСОБА_1 », розпорядження №64-к від 04 червня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », систематичне порушення трудової дисципліни».

Отже, підставою для звільнення ОСОБА_1 було систематичне порушення трудової дисципліни, що підтверджується розпорядженням Виконавчого комітету Української міської ради № 347 від 23 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та розпорядженням Виконавчого комітету Української міської ради № 64-к від 04 червня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Разом з тим, ОСОБА_1 , не погоджуючись із розпорядженням Виконавчого комітету Української міської ради № 347 від 23 грудня 2019 року, звернулася до Обухівського районного суду Київської області із позовом про визнання недійсним та скасування даного розпорядження, справа № 372/200/20.

16 червня 2020 року Обухівським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 372/200/20, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним та скасовано розпорядження Виконавчого комітету Української міської ради № 347 від 23 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення такого змісту: «Позов задовольнити. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Виконавчого комітету Української міської ради № 347 від 23 грудня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 . Стягнути з Виконавчого комітету Української міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840 гривень.» Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконним та скасування рішення сімдесятої (позачергової) сесії VII скликання Української міської ради від 18 червня 2020 року «Про розгляд депутатського звернення щодо скасування розпорядження «Про догану завідувачу ДНЗ «Сонечко» Сапожніковій Н.Л.» в частині пунктів 2-5 щодо звільнення ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався ст.ст.40, 147-149, роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» й виходив із того, що на момент звільнення позивача була відсутня систематичність як критерій для звільнення саме за обраною відповідачем правовою підставою, оскільки попереднє дисциплінарне стягнення було скасовано в судовому порядку, унаслідок чого чинним було лише одне дисциплінарне стягнення.

Також судом встановлено, що оспорюване позивачем рішення сімдесятої (позачергової) сесії VII скликання Української міської ради від 18 червня 2020 року «Про розгляд депутатського звернення щодо скасування розпорядження «Про догану завідувачу ДНЗ «Сонечко» Сапожніковій Н.Л.» було прийняте відповідачем з порушенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Української міської ради VII скликання, оскільки до порядку денного сесії ради не було включено питання щодо звільнення керівника (завідувача) дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Сонечко» Української міської ради Сапожнікової Н.Л з займаної посади та в порушення затвердженого порядку денного Секретар Української міської ради одноособово вирішила поставити на обговорення питання щодо звільнення позивача без письмової пропозиції, проекту рішення, попереднього обговорення на засіданнях комісії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Установлено, що звільнення позивача з посади директора закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Української міської ради 18 червня 2020 року відбулось на підставі рішення сімдесятої (позачергової) сесії сьомого скликання Української міської ради Обухівського району від 18 червня 2020 року «Про розгляд депутатського звернення щодо скасування розпорядження «Про догану завідувачу ДНЗ «Сонечко» Сапожніковій Н.Л.».

У рішенні Української міської ради зазначено наступні підстави для звільнення ОСОБА_1 : «неналежне виконання покладених обов`язків завідувача ОСОБА_1 , свідоме ігнорування рішень Української міської ради, листів виконавчого комітету, враховуючи розпорядження №347 від 23 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідатьності ОСОБА_1 », розпорядження №64-к від 04 червня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », систематичне порушення трудової дисципліни».

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Пунктом 3 ч.1 ст.40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або

статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Як убачається з оспорюваного позивачем рішення, ОСОБА_1 із займаної посади звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Причиною звільнення позивача відповідач зазначив систематичні порушення трудової дисципліни, пославшись на розпорядження №347 від 23 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », розпорядження №64-к від 04 червня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

З оспорюваної частини рішення вбачаються ознаки порушення позивачем трудової дисципліни, що тягне накладення дисциплінарного стягнення відповідно до ст. 147 КЗпП України.

При цьому одноразове порушення трудової дисципліни не тягне за собою такий вид стягнення як звільнення.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України такий вид стягнення може бути застосовано лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Установлено, що 16 чеврня 2020 року Обухівським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 372/200/20, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним та скасовано розпорядження Виконавчого комітету Української міської ради №347 від 23 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

09 грудня 2020 року постановою Київського апеляційного суду рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким визнано незаконним та скасовано розпорядження Виконавчого комітету Української міської ради №347 від 23 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »

Слід зазначити, що вказане вище розпорядження, яке визнане судом незаконним, є недійсним з дня його видачі, тобто, з 23 грудня 2019 року, а тому доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що на час ухвалення оспорюваного рішення від 18 червня 2020 року рішення суду не набарало законної сили, не заслуговують на увагу.

Отже, на момент ухвалення відповідачем рішення сімдесятої (позачергової) сесії сьомого скликання Української міської ради Обухівського району від 18 червня 2020 року про звільнення позивача існувало лише одне стягнення за порушення трудової дисципліни, застосоване до ОСОБА_1 у виді догани розпорядженням Виконавчого комітету Української міської ради № 64-к від 04 червня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Вказана обставина виключала таку причину звільнення позивача, як систематичне порушення трудової дисципліни.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

На підставі звіту щодо результатів службового розслідування від 03 червня 2020 року №134/0/4 за порушення трудової дисципліни завідувачу ДНЗ «Сонечко» Сапожніковій Н.Л. розпорядженням Виконавчого комітету Української міської ради № 64-к від 04 червня 2020 року оголошено догану.

За таких обставин відповідач, пославшись на п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України та зазначивши як підставу розпорядження Виконавчого комітету Української міської ради №64-к від 04 чеврня 2020 року про оголошення позивачу догани, не мав законних підстав застосовувати до позивача 18 черваня 2020 року ще один вид стягнення - звільнення.

Крім того, при розгляді вимоги позивача про недотримання відповідачем при її звільненні вимог чинного законодавства, судом першої інстанції встановлено, що оспорюване рішення, прийняте з порушенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Української міської ради VII скликання, оскільки до порядку денного сесії ради не було включено питання щодо звільнення керівника (завідувача) дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Сонечко» Української міської ради Сапожнікової Н.Л з займаної посади.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши висновки суду першої інстанції у вказаній частині погоджується з ними з підстав, наведених у рішенні суду, оскільки питання про звільнення позивача не вносилось до порядку денного сессії сьомого скликання Української міської ради Обухівського району від 18 червня 2020 року. Навпаки, до порядку денного вносилась пропозиція про скасування догани ОСОБА_1 і саме вказане питання повинно було предметом розгляду на вказаній сесії.

Та обставина, що відносно ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження, не вказує на законність дій відповідача при звільненні позивача, оскільки підставою такого звільнення відповідач зазначив систематичне порушення позивачем трудової дисципліни.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно зі ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до ч.6 ст.3 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Колегія суддів вввжає, що суд першої інстанції ретельно перевірив дотримання відповідачем при звільненні позивача норм трудового права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання незаконним та скасовування рішення сімдесятої (позачергової) сесії сьомого скликання Української міської ради від 18 червня 2020 року «Про розгляд депутатського звернення щодо скасування розпорядження «Про догану завідувачу ДНЗ «Сонечко» Сапожніковій Н.Л.» в частині пунктів 2-5 щодо звільнення ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 січня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: