Справа №: 398/2011/20
провадження №: 2/398/196/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" березня 2021 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Коліуш Г.В., з участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2020 року ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором в сумі 177898,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2016 року між ФОП ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №122626012 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. За умовами договору ОСОБА_1 передано в оренду на умовах лізингу «Модуль оптичний SFP GEPON ZTE LTE3680P-BC++ (4шт.), Термінал ONU GEPON FORA NA P1001D (20 шт.) та Термінал BDCOM OLT P3310-AC оптичний» вартістю 52 237,14 гривень. Умовами Пакету фінансування, визначеними у договорі, встановлено розмір та порядок оплати місячних платежів: 5223,71 грн. платіж при отриманні товарів та щомісячно рівними частинами в розмірі 5223,72 грн. до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення договору, кількість платежів дев`ять. Згідно з п.1.1, п.1.3 Договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № від 04.11.2015 року всі права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору 10.05.2016 року. Про відступлення права вимоги за договором ОСОБА_1 повідомлений у письмовій формі, згідно п.1.1 Договору. Станом на 22.06.2020 року ОСОБА_1 за договором в повному обсязі не виконав, за період дії договору сплатив 10.05.2016 року 5223,71 грн., 17.06.2020 року 75973,73 грн., в зв`язку з чим виникла заборгованість за договором в розмірі 177898,81 грн., яка складається з 47013,43 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням, 130885,38 грн. сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.8.2-8.4 договору. З метою забезпечення належного та повного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором 10.05.2016 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання разом з ОСОБА_1 нести солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання останнім своїх зобов`язань за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше??,

Ухвалою від 16.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначений на 07.09.2020 року.

07.09.2020 року розгляд справи відкладений на 28.09.2020 року в зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників про час, місце і дату судового засідання.

28.09.2020 року розгляд справи відкладений на 28.10.2020 року в зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників про час, місце і дату судового засідання.

28.10.2020 року розгляд справи відкладений на 27.11.2020 року в зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідачів про час, місце і дату судового засідання.

27.11.2020 року розгляд справи відкладений на 23.12.2020 року в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

23.12.2020 року розгляд справи відкладений на 01.02.2021 року в зв`язку з зайнятістю представника відповідача ОСОБА_2 в іншій справі.

01.02.2021 року розгляд справи відкладений на 23.02.2021 року в зв`язку з зайнятістю представника відповідача ОСОБА_2 в іншій справі.

23.02.2021 року від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву про невизнання позову з тих підстав, що дійсно на підставі договору від 10.05.2016 року ОСОБА_1 отримав обладнання в оренду на умовах лізингу зі сплатою платежів в розмірі та порядку, зазначених в договорі, та укладений договір поруки з ОСОБА_2 . Рішенням Третейського суду від 22.05.2017 року з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку стягнута заборгованість за договором в загальній сумі 75221,51 грн., яка складається з: 47013,43 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 28208,08 грн. заборгованість за неустойкою за невиконання умов договору, яка повністю сплачена ОСОБА_2 12.06.2017 року, проте, зазначена суму зарахована позивачем в рахунок погашення неустойки. Зазначення в позові, що строк позовної давності за зобов`язаннями складає 20 років відповідно до п.14.2 Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше??, не відповідає дійсності, оскільки позивачем не надано доказів, що саме з цими Правилами ознайомлений ОСОБА_1 при підписанні договору.

23.02.2021 року розгляд справи відкладений на 18.03.2021 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 в зв`язку з укладенням договору про правничу допомогу та надісланням відзиву на позов учасникам.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник відповідачів адвокат Ковальова Т.Ю. в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, надала заяву про розгляд справи без участі відповідачів та представника, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки борг частково сплачений за рішенням третейського суду, в частині інших платежів просила застосувати строк позовної давності.

Суд, всебічно, повному, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

10.05.2016 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір №122626012 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше??. За умовами договору клієнт (відповідач) отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні прав постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп».

Відповідно до п. 1.2 Договору порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше?? в редакції згідно Наказу №1 від 13.03.2015 року, що є невід`ємною частиною договору. Копія Правил надається для ознайомлення Клієнту в електронному вигляді на веб-сайті Процесинг-центру.

Відповідно до Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше??, затверджених наказом директора ТОВ «ФК «Фангарант Груп» № 1 від 13.03.2015 року зокрема, Розділу І Загальні положення, Процесинг-центр - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», організатор системи ПлатиПізніше??; Клієнт - фізична або юридична особа, з якою укладений або може бути укладений Договір про отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше??; Постачальник - суб`єкт підприємницької діяльності, який здійснює поставки товарів (послуг), учасник системи ПлатиПізніше??.

За умовами договору відповідачу ОСОБА_1 передано в оренду на умовах лізингу «Модуль оптичний SFP GEPON ZTE LTE3680P-BC++ (4шт.), Термінал ONU GEPON FORA NA P1001D (20 шт.) та Термінал BDCOM OLT P3310-AC оптичний» вартістю 52 237,14 гривень. Умовами Пакету фінансування, визначеними у договорі, встановлено розмір та порядок оплати місячних платежів: 5223,71 грн. платіж при отриманні товарів та щомісячно рівними частинами в розмірі 5223,72 грн. до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення договору, кількість платежів дев`ять

З розрахунку заборгованості, наданим позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 в повному обсязі обов`язки за договором щодо сплати відповідних платежів не виконав, в зв`язку з чим позивачем нарахована заборгованість в загальному розмірі 177898,81 грн., яка складається з: 47013,43 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 130885,38 грн. заборгованість зі сплати неустойки.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правовідносини між ФОП ФОП ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» врегульовані договором про участь постачальника в системі ПлатиПізніше?? (факторингу) № від 04.11.2015 року, за умовами якого всі права вимоги, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в момент підписання договору від 10.05.2016 року.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ст.ст. 525, 526, 527 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 8.2 договору встановлено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. За п.8.3 договору у разі прострочення спати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

Крім того, згідно положень п. 8.4 договору, у разі несплати клієнтом двох платежів поспіль, клієнт зобов`язаний за першою вимогою Процесинг-центра протягом десяти календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь Процесинг-центра всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановлених договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного Кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України.

В ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 22.05.2017 року на користь позивача з відповідачів солідарно стягнута заборгованість в сумі 75221,51 грн., яка складається з: 47013,43 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 28208,08 грн. заборгованість за неустойкою, а також стягнуто судовий (третейський) збір в розмірі 752,22 грн.

З позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що сума в розмірі 75973,73 грн., сплачена відповідачами на виконання рішення третейського суду, 22.06.2020 року зарахована позивачем в рахунок сплати неустойки, хоча в рішенні третейського суду чітко зазначено вид та суму заборгованості.

Отже, враховуючи, що відповідачами станом на дату звернення до суду зобов`язання по сплаті основного зобов`язання з оплати вартості отриманого обладнання в розмірі 47013,43 грн. виконане в повному обсязі, то в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки в розмірі 130885,38 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правилами статті 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом серед яких - сплата неустойки.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного Кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Предметом позову є стягнення неустойки за невиконання умов договору в загальному розмірі 130885,38 грн.

Проте, як вже встановлено судом, відповідачами неустойка в розмірі 28208,08 грн. вже стягнута за рішенням третейського суду та сплачена відповідачами, що підтверджується розрахунком заборгованості та сума сплати не заперечується позивачем, оскільки зазначена в позовній заяві.

Отже, враховуючи, що відповідачами станом на дату звернення до суду зобов`язання по сплаті неустойки в розмірі 28208,08 грн. виконане, то в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення неустойки за невиконання умов договору в сумі 102677,30 грн. суд приходить до таких висновків.

Представник відповідачів подала заяву про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення неустойки.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 259 Цивільного Кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до правил ст.ст. 261, 262 цього Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Щодо посилання позивача на п.14.2 Правила отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше??, відповідно до якого позовна давність за всіма зобов`язаннями , що виникають з умов Договору, в тому числі щодо сплати неустойки та відшкодування збитків, збільшується та становить 20 років, суд зазначає наступне.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі щодо строку позовної давності, посилався на Правила отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше??, затверджені наказом директора ТОВ «ФК «Фангарант» №1 від 13.03.2015 року як на невід`ємну частину договору.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та в наданій до суду редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір про отримання товарів.

Крім того, роздруківка цих Правил, які не містять підпису відповідача ОСОБА_1 , не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити зміни в Правила отримання товарів.

Отже, позивачем суду не надано доказів про погодження сторонами договору отримання товарів збільшення строку позовної давності за вимогою про стягнення неустойки.

З договору про отримання товарів від 10.05.2016 року та розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж повинен бути внесений відповідачем ОСОБА_1 20.02.2017, тому строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки закінчився 21.02.2018 року. Оскільки позивач звернувся в суд з позовом 22.06.2020 року (відмітка про поштове відправлення), тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 неустойки в розмірі 102677,30 грн. слід відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Щодо солідарного стягнення неустойки в розмірі 102677,30 грн. з ОСОБА_2 як поручителя суд зазначає наступне.

З метою забезпечення належного та повного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором 10.05.2016 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки №122626012, за умовами якого поручитель несе разом з клієнтом солідарну відповідальність за неналежне та у повному обсязі виконання клієнтом своїх зобов`язань, що виникають за Договором про отримання обладнання в системі ПлатиПізніше??. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту припинення дії Договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше??.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.ст. 553, 554 ЦК України).

Відповідно до ч.4. ст.559 ЦК України (в редакції, які діяли на дату настання строку виконання основного зобов`язання за основним договором) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.06.2018 року по справі № 408/8040/12 зазначила, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Враховуючи положення ст.5 ЦК України суд вважає, що до правовідносин, які виникли між позивачем та поручителем слід застосовувати положення ч.4 ст.559 ЦК України в редакції, які діяли на дату настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором.

Отже, враховуючи, що строк виконання основного зобов`язання за Договором про отримання товарів від 10.05.2016 №122626012 припинився 20.02.2017 року, суд приходить до висновку, що на момент звернення до суду з позовом порука ОСОБА_2 припинилася, тому в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 як поручителя слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача залишаються по фактично понесеним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»» (, місцезнаходження: м. Київ, просп. Степана Бандери, 21, корп.В) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про солідарне стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»» (, місцезнаходження: м. Київ, просп. Степана Бандери, 21 (корпус В).

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Суддя Коліуш Г.В.