Провадження № 4с/521/1/21
У Х В А Л А

02 березня 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гуревського В.К,

за секретаря Тішкіна Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №60310975, у цивільній справі №1519/3768/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся зі скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця у виконавчому провадженні № 60310975, у цивільній справі №1519/3768/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за якою просив: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуйван А.П. про відкриття виконавчого провадження № 60310975 від 16.10.2019 р., визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуйван А.П. про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 60310975 від 12.03.2020 р., визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Гуйван А.П. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 60310975від 12.03.2020 р.

Свою скаргу обґрунтовував скаргу тим, що угрудні 2009 року ПАТ «Державний ощадний банк Україна» (далі - Банк) звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 (далі - Заявник) про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 20 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське міське відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського міського відділення № 7860 ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 1594/0313 від 20.09.2007 року в сумі 35041,42 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 279875,82 грн.

На виконання означеного рішення Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11.

На момент видачі виконавчого листа діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV21.04.1999, відповідно до частини 1 статті 22 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Виконавчий лист від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 був пред`явлений до виконання 15 жовтня 2019 року.

На момент пред`явлення виконавчого листа до виконання був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

При цьому в пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VII1 визначається, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

З урахуванням того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 сплинув ще до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (05.10.2016), до цього виконавчого листа не можуть застосовуватися положення пункту 5 розділу 13 «Перехідні та прикінцеві положення» означеного закону.

У постанові Верховного Суду від 14.08.2019 р. у справі № 464/3644/18 зазначається, що тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» свідчить, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. Цим пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 640/4782/15-ц.

Таким чином, у державного виконавця не було жодних правових підстав для відкриття провадження № 60310975 за виконавчим документом від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11, оскільки строк пред`явлення до виконання цього документу сплинув на момент подання Банком заяви про відкриття виконавчого провадження. Крім того, у заяві Банку не наводиться жодних обґрунтувань стосовно строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Отже, державним виконавцем Гуйван А.П. безпідставно та необґрунтовано винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та, відповідно, інші (похідні) постанови в рамках виконавчого провадження № 60310975.

Враховуючи те, що виконавчий документ був пред`явлений Банком до виконання після спливу строку на його пред`явлення до виконання, та зважаючи, що у заяві Банку про відкриття виконавчого документу відсутні будь-які обґрунтування стосовно строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, постанова державного виконавця є протиправною та підлягає скасуванню.

З урахуванням того, що виконавче провадження було відкрито за відсутності на те правових підстав, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, є також постанови державного виконавця від 12.03.2020 про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника, котрі винесені в рамках виконавчого провадження № 60310975.

Начальник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУНЮ проти скарги заперечував, просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в повному обсязі, посилаючись на таке.

Державним виконавцем 16.09.2019 року при відкритті виконавчого провадження, було перевірено заяву та виконавчий документ на відповідність вимогам статей 3, 4, 5, 12 ЗУ «Про виконавче провадження». Підстав для відмови у відкриття виконавчого провадження не виявлено.

Відкрито виконавче провадження АСВП №60310975 на підставі виконавчого документа №1519/3768/11 від 31.05.2013 року за заявою стягувача AT «Державний ощадний банк України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 35041 (тридцять п`ять тисяч сорок один) долар 42 центів США та стягнути судові витрати у розмірі 1820,00 грн.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ AT «Державний ощадний банк України» підлягає примусовому виконанню. Згідно ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» вимоги до виконавчого документа дотримані, а саме у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування стягувана та боржника, їх місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове судових рішень і рішень інших органів».

Дотримано також норму закону, а саме ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку.

На підставі ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець розпочав примусове виконання рішення, на підставі заяви стягувана про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначав про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчий документ № 1519/3768/11 від 31.05.2013 року, виданий Малиновським районним судом м. Одеси неодноразово перебував на примусовому виконанні, що засвідчуються відмітками на виконавчому документі.

Враховуючи вище викладене строк подачі, а саме 16.09.2019 року, на примусове виконання виконавчого документа №521/3768/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 35041 (тридцять п`ять тисяч сорок один) долар 42 центів США та стягнути судові витрати у розмірі 1820,00 грн., виконавче провадження №60310975, порушено не було.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні угрудні 2009 року ПАТ «Державний ощадний банк Україна» (далі - Банк) звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 (далі - Заявник) про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 20 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське міське відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського міського відділення № 7860 ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 1594/0313 від 20.09.2007 року в сумі 35041,42 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 279875,82 грн.

На виконання означеного рішення Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Крім того, ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і приводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); - реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 471/283/17-ц від 22 серпня 2018 року частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На момент видачі виконавчого листа діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV21.04.1999, відповідно до частини 1 статті 22 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Виконавчий лист від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 був пред`явлений до виконання 15 жовтня 2019 року.

На момент пред`явлення виконавчого листа до виконання був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

При цьому в пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VII1 визначається, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

З урахуванням того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 сплинув ще до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (05.10.2016), до цього виконавчого листа не можуть застосовуватися положення пункту 5 розділу 13 «Перехідні та прикінцеві положення» означеного закону.

У постанові Верховного Суду від 14.08.2019 р. у справі № 464/3644/18 зазначається, що тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» свідчить, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. Цим пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 640/4782/15-ц.

Таким чином, у державного виконавця не було жодних правових підстав для відкриття провадження № 60310975 за виконавчим документом від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11, оскільки строк пред`явлення до виконання цього документу сплинув на момент подання Банком заяви про відкриття виконавчого провадження.

Отже, державним виконавцем Гуйван А.П. безпідставно та необґрунтовано винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та, відповідно, інші (похідні) постанови в рамках виконавчого провадження № 60310975.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 82, 261, 354, 447 - 453 ЦПК України СУД,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №60310975 у цивільній справі №1519/3768/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гуйван А.П. про відкриття виконавчого провадження №60310975 від 16.10.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гуйван А.П. про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №60310975 від 12.03.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гуйван А. П. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60310975 від 12.03.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суду першої інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які не були присутні при проголошенні ухвали можуть її оскаржити протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала суду у повному обсязі складена 15 березня 2021 року.

Суддя: В.К.Гуревський