З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"23" липня 2021 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на малолітніх дітей,
ВСТАНОВИВ:
24.03.2021 позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04.06.2006. Малолітніх дітей залишити проживати з матір`ю. Прізвище позивача залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.
Стислий виклад позицій позивача.
04.06.2006 між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з відповідачем народилася друга дочка ОСОБА_5 . Спочатку їх сімейне життя складалось добре, проте протягом останні декілька років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок, скандалів та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Більше того, вони давно втратили почуття любові та поваги один-до-одного. Спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Окрім того, відповідач у конфліктних ситуаціях часто застосовував до позивача фізичну силу, чинив моральний тиск. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його не має наміру, на примирення не згодна. А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам і волі, інтересам відповідача та інтересам їх дітей. Спору відносно місця проживання дітей, станом на момент подачі цього позову, із відповідачем не має. Діти залишаються проживати з матір`ю, оскільки позивач отримує стабільний дохід, має нерухоме майно, у якому проживають її діти у чудових умовах.
В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що з відповідачем не проживають як одна сім`я вже понад три роки, не бачилися з ним рік.
Відповідач відзиву на позов не подав.
Процесуальні дії, заяви та клопотання.
07.04.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 20.05.2021.
20.05.2021 розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача, яки подав про це заяву на електронну адресу суду.
16.06.2021 та повторно 07.07.2021 розгляд справи відкладено на 23.07.2021, через неможливість повідомити відповідача про час та місце розгляду справи.
Відповідачу ОСОБА_2 було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його місцем проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрованою у встановленому законом порядку, які він отримав (а.с.24). Також за цією адресою йому направлялися повістки, які він отримав (а.с.30). Із звернення ОСОБА_2 на електронну адресу суду (а.с.23) вбачається, що він був обізнаний про розгляд відносно нього цієї справи в Жмеринському міськрайонному суді.
Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає.
Відповідно частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04.06.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 116. (а.с.22). Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4, 9).
Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони містять інформацію про предмет доказування.
Мотиви суду. Норми права, які застосував суд.
За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Щодо розірвання шлюбу.
Один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.
Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до частини 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до частини 2 ст. 104, частини 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з частини 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Отже, позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається.
Щодо стягнення аліментів.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з частиною 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.
Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до частини 1 статті 155 СК України.
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України).
Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Суд оцінивши наявні у справі докази, приходить висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню.
Також суд звертає увагу сторін на положення ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Щодо визначення місця проживання дітей.
Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спору відносно місця проживання, станом на момент подачі цього позову, із відповідачем не маємо. Діти залишаються проживати з матір`ю, оскільки позивачка отримує стабільний дохід, має нерухоме майно, у якому проживають її діти.
Розподіл судових витрат між сторонами.
ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору на підставі пунктів 3), 10) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову на користь держави з відповідача слід стягнути судові витрати за кожну майнову та немайнову вимогу, у загальному розмірі 2724 грн. (908х3).
На підставі викладеного, керуючись статтями 3-13, 76-80, 82, 89, 206, 211, 223, 259, 263-265 ЦПК України, Суд
ВИРІШИВ:
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.06.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 116. Прізвище позивача залишити без змін.
Малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (з 24.03.2021 до 24.04.2021) допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2724 грн. гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя: А.М. Заярний

Дата складання повного судового рішення 23.07.2021