РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2021 рокуСправа №451/238/20
Провадження № 2/451/164/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/238/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дмитрів Радехівського району Львівської області померла мати позивача ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 04 лютого 2003 року. 19 листопада 2002 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений Радехівського державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі №2532 згідно якого, окрім іншого заповіла ОСОБА_1 , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1107 га та все інше майно, яке на десь смерті їй буде належати і на яке за законом матиме право. Спадкова справа була відкрита за заявою позивача про прийняття спадщини в порядку статей 549 ЦК Української PCP ( в редакції 1963 року). ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 від спадщини по заповіту після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовилися в користь позивача. Приватний нотаріус Радехівського нотаріального округу Луців І.П. видав їй свідоцтва на основну масу спадкового майна матері ОСОБА_6 , однак видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,0142 га на території Дмитрівської сільської Ради по Державному акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЛВ № 036136 на ім`я ОСОБА_7 , її батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовилася посилаючись на те, що Державний акт виданий після його смерті. Право на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_7 її мати успадкувала після його смерті, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 березня 1999 року видане Радехівською державною нотаріальною контрою (спадкова справа № 75 за 1999 рік). З довідок Дмитрівської сільської Ради Радехівського району Львівської області № 779,780 від 05 грудня 2019 року вбачається що на день смерті батька мати позивача проживала спільно з ОСОБА_7 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим 19 березня 1996 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Факт родинних відносин між нами стверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 , виданим повторно 12 березня 1999 р., свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданим Дмитрівською сільською Радою 21 квітня 1962 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 , виданим 06 листопада 1981 року Дмитрівською сільською Радою Радехівського району Львівської області. Просить суд, встановити факт належності Державного акту ОСОБА_7 , який виданий на прізвище ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_1 право на земельну ділянку площею 1,0142 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,1175 га, 0,2457 га та 0,6510 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Дмитрівської сільської Ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2-5).

Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, просила ухвалити рішення про їх задоволення.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , скерували до суду клопотання, в яких позовні вимоги визнають повністю, просять розгляд справи проводити без їхньої участі та прийняти рішення про задоволення вимог (а.с.44-46).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, думку відповідача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого 19 березня 1996 року(а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 4 лютого 2003 року(а.с.8).

Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 виданого повторно 12 березня 1999 року, підтверджуються факт одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які одружилися ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після одруження чоловіку та дружині присвоєно прізвища « ОСОБА_6 »(а.с.10).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_17, виданого 29 грудня 1999 року на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5100, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,0142 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради, належала ОСОБА_7 (а.с. 14-14 зворот).

Довідками №779 та №780 від 05.12.2019 року виданими виконкомом Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області підтверджується той факт, що на день смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним проживала ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

З свідоцтва про право на спадщину за законом НОМЕР_9 вбачається, що спадкоємцем майна гр-на ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є гр-нка ОСОБА_6 - дружина, що проживає в селі Дмитрів Радехівського району Львівської області(а.с.16).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 виданого 21 квітня 1962 року та зареєстрованого в с/р. Дмитрів Радехівського р-ну., Львівської обл., вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_1 . Батьками якої зазначаються - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.11).

06 листопада 1981 року ОСОБА_11 уклав шлюб з ОСОБА_1 , після чого чоловіку та дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_11 виданого 06 листопада 1981 року(а.с.12).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 , залишила заповідальне розпорядження, яким окрім іншого, заповіла ОСОБА_1 , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1107 га та все інше майно, яке на десь смерті їй буде належати і на яке за законом матиме право, заповіт посвідчено Луців І.П., державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори 19 листопада 2002 року та зареєстровано в реєстрі за №2532(а.с.13-13 зворот).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57991530 від 21.10.2019 року вбачається, що відкрита спадкова справа №108/2019, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (а.с.19-22).

Приватним нотаріусом Луців Іриною Пилипівною, гр. ОСОБА_1 надано лист-відмову №420/01-16 від 24 грудня 2019 року, з якого слідує, що для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , нею представлено Державний акт на право приватної власності на землю, виданий після смерті ОСОБА_7 , тобто 29 грудня 1999 року. Відповідно до «Інструкції про порядок видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності па земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» видача державних актів про право приватної власності на землю після смерті спадкодавця не передбачено(а.с.18).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_7 .

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206, 211,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме факт належності ОСОБА_7 , Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №036136, виданого 29.12.1999 року на ім`я ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну ділянку площею 1,0142 га, яка складається із трьох земельних ділянок, площею 0,1175 га, 0,2457 га та 0,6510 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Дмитрівської сільської Ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_12 , жительки АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_13 , жителя АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_14 , жителя АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_15 , жительки АДРЕСА_4 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народження , РНОКПП НОМЕР_16 , проживає в АДРЕСА_5 , судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 березня 2021 року.