Справа № 202/6797/20
Провадження № 2/185/1631/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 липня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М., з участю секретаря судового засідання Таран Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач посилається на те, що 16 березня 2020 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, який був підтверджений розпискою позичальника.

За умовами договору позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику у розмірі 50 000 грн з терміном повернення до 01 вересня 2020 року.

Станом на дату складання позовної заяви ОСОБА_2 грошові кошти не повернула.

Тому позивач просить стягнути з відповідача:

-суму боргу за договором позики 50 000 грн,

-неустойку 13 000 грн,

-інфляційні втрати 250 грн,

-три проценти річних 213 грн 70 коп.

19 лютого 2021 року справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики надійшла до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

26 лютого 2021 року на запит суду надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача АДРЕСА_1 .

03 березня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів була надіслана за адресою реєстрації відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином судом були дотримані вимоги статті 128 ЦПК України щодо направлення відповідачу процесуальних документів, які не були отримані відповідачем з невідомих причин.

Відзиву на позов не надійшло. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Як передбачено статтями 1046-1048 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 16 березня 2020 року між позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 у простій письмовій формі був укладений договір позики, за умовами якого позичальник отримала у позику 50 000 грн (а.с.19).

Згідно пункту 3 договору, позика є безвідсотковою.

Згідно пункту 4 договору, позичальник зобов`язується повернути всю суму позики готівкою у термін до 01 вересня 2020 року.

Згідно пункту 10 договору, якщо позичальник своєчасно не поверне борг, він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу та штрафну неустойку у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення по день повної сплати боргу.

На підтвердження отримання грошей за договором позики від 16 березня 2020 року ОСОБА_2 була власноручно написана розписка (а.с.20).

Таким чином між сторонами був укладений належним чином договір позики, на виконання якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50 000 грн і зобов`язалася повернути позику до 01 вересня 2020 року.

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тому позовні вимоги щодо стягнення з позичальника ОСОБА_2 суми основного боргу у розмірі 50 000 грн підлягають задоволенню.

Як передбачено частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з умовами договору, позика є безпроцентною, тобто договором позики не передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами.

Три проценти від простроченої суми 1500 грн, за один день підлягає нарахуванню 1500 : 365 = 4,11 грн.

Прострочення за період з 02 вересня 2020 року по 23 жовтня 2020 року складає 52 дні, тому три відсотки річних складає 52 х 4,11 = 213 грн 70 коп.

У вересні 2020 року діяв індекс інфляції 100,5%, за період прострочення інфляційні втрати дорівнюють: 50 000 х 0,5 : 100 = 250 грн.

Пунктом 10 договору передбачено сплату неустойки у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення.

0,5% від суми боргу складає 250 грн, за 52 дні прострочення неустойка складає 13 000 грн.

Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 02 вересня 2020 року по 23 жовтня 2020 року, також підлягають задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп, тобто у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» на день звернення позивача до суду.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16 березня 2020 року, що виникла за період з 02 вересня 2020 року по 23 жовтня 2020 року, у загальному розмірі 63 463 (шістдесят три тисячі чотириста шістдесят три) грн 70 коп, у тому числі:

-сума позики 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн,

-неустойка 13 000 (тринадцять тисяч) грн,

-інфляційні втрати 250 (двісті п`ятдесят) грн,

-три відсотки річних 213 (двісті тринадцять) грн 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя У.М. Болдирєва