головуючий у суді І інстанції Чех Н.А.
провадження № 22-ц/824/9512/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати

з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

розглянувши справу у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, та мають спільну доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 2?2268/06 від 07 липня 2006 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини усіх доходів, починаючи з 21 червня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2016 року за позовом ОСОБА_3 розмір аліментів на утримання ОСОБА_2 зменшено до 1/6 частини, починаючи з набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/6957/18 від 06 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини доходів, починаючи з 10 травня 2018 року і до 30 червня 2019 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року у справі № 755/15155/19 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини доходів, починаючи з 23 вересня 2019 року і до 30 червня 2021 року, однак не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Станом на сьогоднішній день на примусовому виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходяться три відкритих виконавчих провадження, де боржником є ОСОБА_3 :

виконавче провадження № 19474480/9 з виконання виконавчого листа № 2-2268/06, де залишок боргу станом на 09 жовтня 2020 року становить 71 505 грн 13 коп.;

виконавче провадження № 57108886 з виконання виконавчого листа № 755/6957/18, де залишок боргу станом на 30 червня 2019 року становить 24 794 грн 15 грн.;

виконавче провадження № 61080418/8 з виконання виконавчого листа № 755/15155/19, де залишок боргу станом на 01 травня 2020 року становить 8 226 грн.

Загальний розмір боргу відповідача на підставі рішення суду становить 104 525 грн 28 коп.

Оскільки, відповідач не сплачує аліменти, позивачі просили стягнути неустойку: за виконавчим листом № 2-2268/06 за період з 01 липня 2011 року по 01 квітня 2018 року у сумі 71 505 грн 13 коп.; за виконавчим листом № 755/6957/18 за період з 10 травня 2018 року по 30 червня 2019 року у сумі 24 794 грн 15 коп.; за виконавчим листом № 755/15155/19 за період з 23 вересня 2019 року по 01 квітня 2020 року у розмірі 8 226 грн. Також, стягнути витрати на правову допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. У цій справі позивачі не посилаються як на підставу заявлених вимог наявність спору щодо суми заборгованості. Оскільки підставою позову зазначається несплата аліментів відповідачем, а не наявність спору щодо розміру такої заборгованості, то правові підстави для стягнення заборгованості зі сплати аліментів відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог, що дає підстави для відмови в задоволенні позову з огляду на таке. Позов подано до суду 29 жовтня 2020 року, а довідки-розрахунки містять інформацію станом на 2018 та 2019 роки; розрахунки головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ не є належними, оскільки в них відсутні розрахунки боргу; розрахунок старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ від 11 червня 2020 року не є належним; клопотань з приводу витребування інформації (доказів) з виконавчої служби, позивачі не заявляли.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов А.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, у розмірі 71 505 грн 13 коп. за період з 01 липня 2011 року по 01 квітня 2018 року;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неустойку (пеню) за несплату аліментів на навчання дитини в коледжі, починаючи з 10 травня 2018 року і до закінчення навчання 30 червня 2019 року, у розмірі 24 794 грн 15 коп. за період з 10 травня 2018 року по 30 червня 2019 року;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неустойку (пеню) за несплату аліментів на навчання дитини, починаючи з 23 вересня 2019 року і до закінчення навчання 30 червня 2021 року, у розмірі 8 226 грн за період з 23 вересня 2019 року по 01 квітня 2020 року;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачами при зверненні до суду було долучено достатньо доказів, які підтверджують факт не виконання батьком дитини власних зобов`язань по її утриманню та зокрема заборгованість по трьом виконавчим провадженням на загальну суму 104 525 грн 28 коп. Відповідач повідомлений належним чином про розгляд вказаної справи, не надав до суду першої інстанції відзиву, не вказував про непогодження з сумою заборгованості по аліментах.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони у справі мають спільну дитину - доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 стала повнолітньою.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2006 року у справі № 2-2268/06 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 21 червня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 04 серпня 2006 року видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання (виконавче провадження № 19474480).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2016 року у справі № 755/22670/15 змінено розмір аліментів, який визначений рішенням від 07 липня 2006 року, та стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини - до 20 квітня 2018 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2018 року у справі № 755/6957/18 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку починаючи з 10 травня 2018 року і до закінчення навчання - до 30 червня 2019 року. 17 серпня 2018 року видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання (виконавче провадження № 57108886).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року у справі № 755/15155/19 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку починаючи з 23 вересня 2019 року і до закінчення навчання - до 30 червня 2021 року, однак не більше ніж до досягнення 23-річного віку. 17 січня 2020 року видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання (виконавче провадження № 61080418/8).

Відповідно до довідки-розрахунку старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ від 22 листопада 2018 року сума боргу зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2268/06 станом 20 квітня 2018 року становить 72 798 грн 80 грн.

За розрахунком головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ від 04 березня 2020 року сума боргу зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2268/06 становить 84 842 грн 18 коп.

За розрахунком головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ від 09 липня 2020 року сума боргу зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2268/06 становить 76 256 грн 85 коп.

Отже, враховуючи, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 2-2268/06 від 07 липня 2006 року аліменти до досягнення дитиною повноліття, колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим розрахунок державного виконавця за період з 01 липня 2011 року по 01 квітня 2018 року та визначення розміру заборгованості по аліментах станом на 20 квітня 2018 року.

Згідно з довідки-розрахунку старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ від 22 листопада 2018 року сума боргу зі сплати аліментів за виконавчим листом № 755/6957/18 станом 31 жовтня 2018 року становить 19 283 грн 25 коп. За розрахунком головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ від 24 липня 2020 року сума боргу зі сплати аліментів за виконавчим листом № 755/6957/18 станом на 30 червня 2019 року становить 24 794 грн 15 коп.

Отже, враховуючи, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/6957/18 від 06 липня 2018 року стягнуто аліменти, починаючи з 10 травня 2018 року і до 30 червня 2019 року, колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим розрахунок державного виконавця за період з 10 травня 2018 року по 30 червня 2019 року та визначення розміру заборгованості по аліментах станом на 30 червня 2019 року.

За розрахунком старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ від 11 червня 2020 року сума боргу зі сплати аліментів за виконавчим листом № 755/15155/19 станом на 01 травня 2020 року становить 8 226 грн.

Отже, враховуючи, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року у справі № 755/15155/19 стягнуто аліменти, починаючи з 23 вересня 2019 року і до 30 червня 2021 року, однак не більше ніж до досягнення дитиною 23 років, колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим розрахунок державного виконавця за період з 23 вересня 2019 року по 01 квітня 2020 року та визначення розміру заборгованості по аліментах станом на 01 травня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомлений належним чином про розгляд вказаної справи, не надав до суду першої інстанції відзиву, не вказував про наявність спору щодо розміру заборгованості по аліментах.

Отже, колегія апеляційного суду, встановивши, що позивачі, звертаючись до суду з позовомпро стягнення заборгованості по аліментах, не посилалися як на підставу заявлених вимог спору щодо суми заборгованості, погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, та вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції встановивши, що спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів відсутній, а заборгованість по аліментах у вказаному розмірі наявна, - дійшов суперечливого висновку про відсутність підстав для стягнення пені за прострочення їх сплати.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то колегія апеляційного суду враховує таке.

Згідно з частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини 1 статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1 та 2 статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (61-16670 сво 19).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомлений належним чином про розгляд вказаної справи, не надав до суду першої інстанції відзиву, не вказував про наявність спору щодо розміру заборгованості по аліментах та не вказував на відсутність його винних дій, що призвели до виникнення заборгованості.

З огляду на це, колегія апеляційного суду вважає, що позивачем доведено необхідні умови для застосування санкції (у вигляді пені) до відповідача, а останнім відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментах, - не доведено.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 % (Постанова ВП ВС від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16 (14-616цс18).

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачами, колегія апеляційного суду встановила, що, визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, позивачі помилково застосували формулу, за якою обчислення пені за несплату аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів, що призвело до визначення розміру аліментів у меншому розмірі ніж при розрахунку пені у порядку, визначеному Постановою ВП ВС від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16 (14-616цс18).

Разом з тим, оскільки позивачі реалізували своє право на зменшення розміру пені до розміру заборгованості по аліментах відповідно до частини 1 статті 196 СК України, то колегія апеляційного суду вважає, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у зазначеному позивачами розмірі, а оскаржуване рішення - скасуванню в цій частині.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1,13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Отже, при подачі позову позивачі були звільнені від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 143 010 грн 26 коп. (71 505 грн 13 коп.*2), то, з урахуванням задоволених позовних вимог (50%), відповідно до частини 9 статті 10, частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, п. 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ці витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави у розмірі 439 грн 40 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції та у розмірі 659 грн 10 коп. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 143 010 грн 26 коп. (24 794 грн 15 коп.*2+8 226 грн*2), то, з урахуванням задоволених позовних вимог (50%), відповідно до частини 9 статті 10, частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, п. 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ці витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави у розмірі 439 грн 40 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції та у розмірі 659 грн 10 коп. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;

Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що правова допомога надавалася позивачу ОСОБА_1 відповідно до договору № 02-07/20 від 02 липня 2020 року, укладеним між адвокатом Шаповаловим А.М. та ОСОБА_1 та додатками №№5,6 до нього від 12 травня 2021 року та 19 травня 2021 року, а також детального опису наданих робіт від 28 травня 2021 року.

Згідно з Актів виконаних робіт №№5 від 17 та 18 травня 2021 року сторони підтвердили роботи (послуги), що виконані виконавцем згідно з договором та підлягають оплаті, у розмірі 6 500 грн.

В матеріалах справи наявні прибуткові касові ордери № 02-07/20 від 17 та 19 травня 2021 року про сплату 6 500 грн.

Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, підлягають задоволенню, з урахуванням задоволених позовних вимог (50%), у розмірі 3 250 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року про відмову у задоволенні позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів скасувати з ухваленням нового рішення.

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, у розмірі 71 505 грн 13 коп. за період з 01 липня 2011 року по 01 квітня 2018 року, витрати на правничу допомогу у розмірі 3 250 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неустойку (пеню) за несплату аліментів на навчання дитини в коледжі, починаючи з 10 травня 2018 року і до закінчення навчання 30 червня 2019 року, у розмірі 24 794 грн 15 коп. за період з 10 травня 2018 року по 30 червня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неустойку (пеню) за несплату аліментів на навчання дитини, починаючи з 23 вересня 2019 року і до закінчення навчання 30 червня 2021 року, у розмірі 8 226 грн за період з 23 вересня 2019 року по 01 квітня 2020 року.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 878 грн 80 коп. та в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 318 грн 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова