Провадження № 2/643/459/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021

22 лютого 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Державний реєстратор Малишев Віталій Валерійович про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно відомостей про державну реєстрацію іпотеки, реєстрацію обтяження, припинення права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач первинно звернувся до суду з позовом до АТ «Укрсоцбанк», яким просить визнати протиправним рішення та скасувати запис про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 26.07.2019, індексний номер №47965134 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору №860/14-27/18/3/7-166, серія та номер:4437, виданий 30.08.2007, видавник ПН ХМНО Гончаренко Р.Ю.; повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер:13.2-01/96-10389, виданий 29.11.2018, видавник: АТ «Укрсоцбанк», внесеного державним реєстратором КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишевим В.В., номер запису про право власності 32567398, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Вимоги позову мотивує тим, що 30.08.2007 між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», укладений договір кредиту №860/13-27/18/3/7/-131 про надання на споживчі цілі кредиту в іноземній валюті у розмірі 77268 швейцарських франків зі сплатою 9,5% річних. 30.08.2007 для повного та своєчасного виконання позивачем боргових зобов`язань укладено іпотечний договір (майнових прав) № №860/13-27/18/3/7/-166 з АКБ «Укрсоцбанк», предметом якого є майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Позивач набула права власності на квартиру на підставі рішення виконкому Московської районної в м. Харкові від 09.09.2008 №293/89, що оформлено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, а саме, вищевказану квартиру від 16.01.2009, яке зареєстровано 13.02.2009 КП «Харківське міське БТІ», за зареєстрованим номером об`єкту нерухомого майна 26122236. Набуттю права власності на квартиру передувало укладання між ОСОБА_4 та ТОВ фірма «Т.М.М.» 10.01.2006 договору про пайову участь в будівництві №ДН/162-01-06 житлового будинку по АДРЕСА_3 . Розмір пайового внеску складав 72723 доларів США, що на день укладання договору еквівалентно 367251грн. Так, позивачем 29.08.2007 внесено на рахунок ТОВ фірма «Т.М.М.» власні кошти 10908 доларів США, що еквівалентно 55085грн., а 31.08.2007 відповідачем перераховано 312166грн. Позивач на виконання умов кредитного договору до 2015 сплачував банку тіло кредиту та суму відсотків за користування кредитними коштами. Проте, внаслідок всесвітньої економічної кризи та стрімким зростанням курсу іноземної валюти по відношенню к гривні, позивач втратила можливість сплачувати вартість кредиту за збільшеним валютним курсом та станом на кінець 2015 позивачем на користь відповідача сплачено 56727,12 швейцарських франків. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 забезпечено позов та заборонено суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно здійснювати буд-які реєстраційні дії з відчуження об`єкту нерухомості квартири АДРЕСА_1 . Постановою Харківського апеляційного суду від 27.03.2019 скасовано ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 про забезпечення позову. При вирішені питання про забезпечення позову представником відповідача зазначалось, що станом на 15.11.2018 заборгованість за кредитним договором складає 75918,58 швейцарських франків (2095165,82грн.), яку ОСОБА_4 повинна сплатити протягом 30 днів, а у разі невиконання вказаної вимоги АТ «Укрсоцбанк» повідомив про намір застосувати право на позасудове врегулювання спору між сторонами шляхом прийняття у власність предмету іпотеки. При цьому, банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. 19.07.2019 відповідач без будь-яких погоджень в порушення законодавства України про іпотеку та реєстрацію прав на нерухоме майно звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за собою на підставі іпотечного застереження, передбаченого іпотечним договором майнових прав від 30.08.2007 та 26.07.2019 здійснив перереєстрацію на себе права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала позивачу, чим порушив майнові права позивача, позбавивши права власності на квартиру, як її єдиного соціального житла, в якій позивача зареєстрований. 24.10.2019 позивачу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що у липні 2019 державним реєстратором КП «РегістрСервіс» Малишевим В.В. без її відома проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за АТ «Укрсоцбанк», підставою для винесення оскаржуємого рішення державним реєстратором є іпотечний договір від 30.08.2007, повідомлення про порушення основного зобов`язання від 29.11.2018. Позивачу в порушення вимог ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку» банк не надав належних документів, якими б підтверджувалось, що банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на належну позивачу квартиру. Позивач вважає, що набуття права власності АТ «Укрсоцбанк» на спірну квартиру є неправомірним та порушує конституційні права на приватну власність та житло. Крім того, позивач посилається на те, що до теперішнього часу між сторонами не укладено додаткової угоди до договору іпотеки після реєстрації за ОСОБА_4 прав власності на добудоване нерухоме майно у 2009, а тому на даний час відсутня підстава для реєстрації заборони відчуження квартири. У договорі іпотеки та у повідомленні банку про порушення зобов`язання міститься інша адреса та інша площа квартири. Позивач не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, а згода іптекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іпотекодержателя, не є беззастережною, а залежить від ряду умов, що визначені у ЗУ «Про іпотеку». Крім того, спірна квартира підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено заборону примусового стягнення відчуження без згоди власника нерухомого житлового майна.

Ухвалою суду від 13.11.2019 справу визначено розглядати у порядку спрощеного позовного провадженні.

Ухвалою суду від 21.11.2019 клопотання представника позивача задоволено та здійснено перехід від розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи у порядку спрощеного провадження у судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позовну заяву від 13.01.2020, із змісту якого вбачається, що 10.09.2019 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк», рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк». Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 затверджено передавалнй1 акт, а тому АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Так, відповідач АТ «Альфа-Банк» вважає позовні вимоги безпідставними та надуманими, оскілки АТ «Укрсоцбанк» правомірно та на законних підставах зареєстровано за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Дійсно, 30.08.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 укладено договір кредиту №860/13-27/18/3/7-131, згідно умов якого відповідач надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 77268 швейцарських франків зі сплатою 9,50% відсотків річних, з кінцевим терміном повернення до 10.05.2021, на умовах визначених договором кредиту. 30.08.2007 між сторонами укладено іпотечний договір №№860/13-27/18/3/7-166, за умовами якого ОСОБА_5 передала у якості забезпечення в іпотеку банку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_2 та належний іпотекодавцю на підставі договору про пайову участь у будівництві №ДН/162-01-06 від 10.01.2006, додаткової угоди №1 від 10.01.2006 та додаткової угоди №2 від 10.10.2006, укладених з Фірмою «Т.М.М.», а також документа, що підвереджує фінансування іпотекодавцем будівництва за рахунок власних коштів. Позичальник, порушуючи виконання умов договору кредиту в односторонньому порядку припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Положеннями іпотечного договору та ст.ст. 36,37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено застереження в іпотечному договорі щодо передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем забезпеченого зобов`язання. Таким чином, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалось, АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», набуло право власності у добровільному порядку, за згодою позичальника на підставі застереження, встановленого сторонами у іпотечному договорі. Далі, ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначене підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Позивачем не наведено та не надано доказів наявності підстав для відмови в проведені відповідачем державної реєстрації прав. Підстави, на які посилається позивач не передбачені зазначеним Законом, а оспорюване рішення стало результатом порушення зобов`язання з боку позивача. Далі, договір пайової участі у будівництві №ДН/162-01-06, укладений й між ОСОБА_5 а забудовником фірмою «Т.М.М.» - ТОВ датований 10.01.2006 (зі змінами та доповненнями від 12.01.2006). Відповідно до п.4.1. пайової участі позивача прийняла на себе зобов`язання сплатити пайовий внесок в розмірі 100%, що складає 72723 доларів США. Кредит надається позичальнику на фінансування будівництва (інвестування) житла квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору від 10.01.2006 (п.1.2 договору кредиту). Позивачем після вводу будинку в експлуатацію оформлено право власності на квартиру, однак укласти додаткову угоду до договору іпотеки, якою змінити предмет іпотеки з майнових прав на квартиру, позивач відмовилась, у зв`язку з чим порушила пункт 1.3.2 договору іпотеки, яким таки обов`язок закріплений. Відповідач позбавлений можливості самостійно, без позичальника укласти додаткову угоду через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, а також це стосується прав та обов`язків позивача, при укладанні додаткової угоди до іпотечного договору повинна особиста присутність останнього, який повинен сплатити нотаріальні послуги тощо. Просить відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача скористався правом наданні відповіді на відзив проти позову від 27.02.2020, в якому не погоджується з правонаступництвом нового кредитора, оскілки шляхом перереєстрації нерухомого майна позивачу спрощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом, а тому, вважає, що кредитні правовідносини між сторонами припинилися в день перереєстрації квартири 26.07.2019 тощо. Не погоджується представник із тим, що перереєстрацію права власності за відповідачем здійснено на підставі іпотечного застереження, передбаченого в договорі іпотеки, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки, не відбулося, оскілки як зазначено у іпотечному договорі п.1.1.іпотекодавец передає в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_2 . Між тим, додаткової угоди між сторонами договору не укладено, жодного листа від банку з пропозицією укласти додаткову угоду до позивача не надходило. Державний реєстратор Малишев В.В., в свою чергу, порушуючи діюче законодавство та права позивача, без отримання додаткової угоди до іпотечного договору прийняв оскаржуване рішення.

Відповідачем надані додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву від 10.03.2020, в яких підтвердив свої доводи, викладені раніше у відзиву з посиланням на судову практику стосовно даного виду спору.

Ухвалою суду від 10.03.2020 за клопотанням представника позивача здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

15.04.2020 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Заявою про уточнення позовних вимог позивач остаточно просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишева В.В. ( з відкриттям розділу) від 26.07.2019 індексний номер 47965134 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк», номер запису про право власності 32567398; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку 32567657 внесені рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 47965134 від 26.07.2019, Малишев В.В. КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяження 32567557, внесені рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 47965134 від 26.07.2019, ОСОБА_6 КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області; припинити право власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101; поновити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 16.01.2009, виконавчий комітет Московської районної в м. Харкові рали за ОСОБА_2 , дошлюбне ( ОСОБА_7 ), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Ухвалою суду від 04.05.2020 замінено відповідача АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа Банк».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав обставини та доводи позову, просить вимоги позову задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог у повному обсязі, підтримав доводи, викладені у відзиву та просив відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Державний реєстратор Малишев В.В. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце судового розгляду, будь яких заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутності не надав, заперечення, пояснення до суду не надіслано. Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, встановлено, що 30.08.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 укладено договір кредиту №860/13-27/18/3/7-131, згідно умов якого відповідач надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 77268 швейцарських франків зі сплатою 9,50% відсотків річних, з кінцевим терміном повернення до 10.05.2021, на умовах визначених договором кредиту.

30.08.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір №№860/13-27/18/3/7-166, за умовами якого ОСОБА_5 передала у якості забезпечення в іпотеку банку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_2 та належний іпотекодавцю на підставі договору про пайову участь у будівництві №ДН/162-01-06 від 10.01.2006, додаткової угоди №1 від 10.01.2006 та додаткової угоди №2 від 10.10.2006, укладених з Фірмою «Т.М.М.», розмір пайового внеску складав 72723 доларів США, що на день укладання договору еквівалентно 367251грн.

Позивачем 29.08.2007 внесено на рахунок ТОВ фірма «Т.М.М.» власні кошти 10908 доларів США, що еквівалентно 55085грн., а 31.08.2007 відповідачем перераховано 312166грн.

До 2015 позивач на виконання умов кредитного договору сплачував банку тіло кредиту та суму відсотків за користування кредитними коштами.

На підставі рішення виконкому Московської районної в м. Харкові від 09.09.2008 №293/89, ОСОБА_5 набула права власності на квартиру, що оформлено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, а саме, вищевказану квартиру від 16.01.2009, яке зареєстровано 13.02.2009 КП «Харківське міське БТІ», за зареєстрованим номером об`єкту нерухомого майна 26122236.

Набуттю права власності на квартиру передувало укладання між ОСОБА_4 та ТОВ фірма «Т.М.М.» 10.01.2006 договору про пайову участь в будівництві №ДН/162-01-06 житлового будинку по АДРЕСА_3 . Розмір пайового внеску складав 72723 доларів США, що на день укладання договору еквівалентно 367251грн. Так, позивачем 29.08.2007 внесено на рахунок ТОВ фірма «Т.М.М.» власні кошти 10908 доларів США, що еквівалентно 55085грн., а 31.08.2007 відповідачем перераховано 312166грн. В подальшому, у 2015 позивач, порушуючи виконання умов договору кредиту в односторонньому порядку припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом.

Такі обставини підтверджено копіями договору кредиту №860/13-27/18/3/7-131 від 30.08.2007, іпотечного договору №860/13-27/18/3/7-166 від 30.08.2007, договору про пайову участь в будівництві №ДН/162-01-06 від 10.01.2006, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.02.2009, повідомлення про порушення основного зобов`язання від 29.11.2018, рішення єдиного акціонера №5/2019 від 15.10.2019, протоколу №4/2019 позачергових зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019, Передавальному акту на 11.10.2019 (т.1 а.с.13-26, 110-120).

Відповідно до ст.4 Іпотечного договору, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: п.4.5.1 на підставі рішення суду, п.4.5.2 виконавчого напису нотаріуса або п.4.5.3 та 4.5.4 шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, встановленому ст.ст.37,38 ЗУ «Про іпотеку», як задоволення вимог іпотекодержателя (позасудове врегулювання), яким вважатиметься застереження, що міститься у п.4.5 цього договору.

Пунктом 4.5 визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання може здійснюватися одним із зазначених нижче способів.

У відповідності до Іпотечного договору, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.38 ЗУ «Про іпотеку».

Частиною першою ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою, другою статті 36 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону.

Положенням ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 цього Закону.

Так, встановлено, що 19.07.2019 відповідач звернувся до державного реєстратора КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишева В.В. із заявою про реєстрацію за собою на підставі іпотечного застереження, передбаченого іпотечним договором майнових прав від 30.08.2007 та 26.07.2019 здійснив перереєстрацію на АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.74-76,80-85, 217,218).

Далі, ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначений вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для відмови в проведені відповідачем державної реєстрації прав.

Крім того, відсутні будь-які докази про оспорювання укладених договорів кредиту та іпотеки, визнання їх недійсними тощо.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Далі, як встановлено судом та викладене у тексті вище, договір пайової участі у будівництві №ДН/162-01-06, укладений між ОСОБА_5 та забудовником фірмою «Т.М.М.» - ТОВ датований 10.01.2006 (зі змінами та доповненнями від 12.01.2006).

Кредит надається позичальнику на фінансування будівництва (інвестування) житла квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору від 10.01.2006 (п.1.2 договору кредиту).

Позивачем після вводу будинку в експлуатацію оформлено право власності на квартиру.

Відповідно до п.2.1.9 договору іпотеки протягом 3-х робочих днів після оформлення та реєстрації прав власності іпотекодавця на нерухоме майно, зазначене у п.1.1 цього договору, укласти з іпотекодердателем додаткову угоду, визначену у п.1.9 цього договору та визначений перелік обов`язків іпотекодавця після завершення будівництва та прийняття до експлуатації нерухомого майна.

Між тим, додаткову угоду до договору іпотеки, якою змінити предмет іпотеки з майнових прав на квартиру, не укладено.

Позивачем порушено п.2.1.9 іпотечного договору, яким такий обов`язок закріплений.

Будь-яких доказів щодо наміру укласти додаткову угоду або відмову в її укладання, чинення перешкод у її укладання тощо, позивачем не надано, а тому доводи позову є безпідставними та непереконливими.

Далі, позивач посилається на порушення відповвдачем Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-VII (далі - Закон № 1304-VII).

Так, згідно з пунктом 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-VII (далі - Закон № 1304-VII), не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, шо: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-492цс15.

Тому також не ґрунтуються на законі посилання позивача про порушення мораторію, оскільки іпотечний договір містить застереження про задоволення вимоги іпотекодержателя, тобто позивачем надано згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення зобов`язання.

За таких обставин, звернення стягнення здійснюється на підставі застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а відтак, відчуження вважається таким, що здійснено за згодою власника, тобто позивача. (Постанова від 27 лютого 2018 р. Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/4515/16).

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач набув права власності у добровільному порядку за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі, а з боку позивача заявлені доводи та вимоги є необґрунтовані, належним чином не доведені, атому у суду відсутні правові підстави для їх задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволені вимог позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,100.

Третя особа: Державний реєстратор Малишев Віталій Валерійович, Комунальне підприємство «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області, адреса місцезнаходження: 64102, Харківська область, м. Первомайський, мікрорайон Ѕ,буд.58,кімн.4.

Суддя