Справа № 647/2563/20
№ провадження 2/647/124/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Степанюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Берислав Херсонської області цивільну справу № 647/2563/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє адвокат Шиліна Тетяна Олександрівна, до Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради про зобов`язання вчинити певні дії,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник позивачів адвокат Шиліна Т.О.,

представник відповідача ОСОБА_5 ,

встановив:

У вересні 2020 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вони є працівниками КУ «Інклюзивно-ресурсний центр», директором якої є ОСОБА_5 . З 01.07.2020 року всі працівники перебували у щорічній плановій відпустці, після виходу з відпустки, 25.08.2020 року під час проведення комплексного обстеження дітей ними було виявлено встановлення відеокамер в їхніх кабінетах та в приймальні для батьків. 28.08.2020 року під час загальної наради ОСОБА_5 прокоментувала своє ставлення стосовно думки її підлеглих про неї, про що вона дізналася, переглянувши записи з відеокамер. Також зазначила, що камери було встановлено під час відпустки працівників, весь час камери працюють в режимі відео та аудіо спостереження. Своїми діями директор порушує їх права на невтручання в особисте життя, на зауваження не реагує, камери продовжують працювати. Працівників центру не було повідомлено про встановлення системи відео та аудіо спостереження, ними не надавалась згода на обробку їх персональних даних шляхом здійснення відео та аудіо спостереження. У зв`язку з чим позивачі просять визнати дії відповідача протиправними та такими, що порушують права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на невтручання в приватне життя; зобов`язати КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради, в особі директора ОСОБА_5 усунути порушення прав позивачів шляхом демонтування системи відео та аудіо спостереження та знищення збережених відеофайлів; стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 24.09.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Витребувано у КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради технічну документацію на встановлені камери, договір поставки на систему відеоспостереження, договір на монтаж системи відео спостереження, специфікацію на матеріали та обладнання.

12.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що педагогічні працівники Центру до 27.08.2020 року перебували у планових відпустках. 25.08.2020 року у зв`язку з виробничою необхідністю, фахівці були запрошені для проведення комплексної оцінки розвитку дітей. До моменту придбання та встановлення камер, директором Центру неодноразово було озвучено колективу про всі види товарів, які будуть закуплені в літній період, у тому числі, системи відеоспостереження. Заперечень колективу не було. З моменту встановлення системи відео спостереження, а саме 20.08.2020 року, біля дверей кабінетів фахівців та приймальні для батьків були розміщені таблички, які вказують на те, що у кабінетах ведеться відеоспостереження. Камери не є прихованими, в приміщеннях ведеться відкрита відео зйомка та встановлено попереджувальні знаки. Також, у телефонних розмовах, коли фахівці були запрошені вийти на роботу 25.08.2020 року, директор озвучила інформацію про встановлення відеокамер, на що заперечень не почула. 27.08.2020 року, вийшовши з планової відпустки, директор Центру провела нараду з працівниками, де ознайомила всіх із наказом та положенням про відеоспостереження, наголосивши про мету встановлення відеокамер. Наказ підписало лише троє працівників. Педагогічні працівники відмовилися підписувати наказ, про що було складено акт. В усній розмові педагогічні працівники зазначили, що при встановленні камер, порушується їх право на особисте життя, телефонні розмови тощо. На що директор наголосила, що відповідно до наказу несе особисту відповідальність про нерозголошення персональних даних. Також, медичній сестрі Центру було доручено проводити роз`яснювальну роботу з батьками, діти яких планують відвідувати заняття у Центрі, та які приходять на комплексну оцінку розвитку дитини. У заявах для батьків внесено пункт про згоду на обробку персональних даних та проведення відеоспостереження в кабінетах центру. Наказом Міністерства освіти і науки України від 03 травня 2018 року № 447 затверджено Примірний перелік обладнання для оснащення кабінетів інклюзивно-ресурсних центрів з метою встановлення єдиного підходу до оснащення інклюзивно-ресурсних центрів. Даний перелік відображає встановлення системи відеоспостереження в кабінетах фахівців. Метою встановлення системи відеоспостереження в Центрі було підвищення ефективності забезпечення режиму загальної й особистої безпеки дітей з особливими освітніми потребами, працівників центру, контролю доступу до кабінетів центру, об`єктивної фіксації подій, виявлення нетипових ситуацій у зоні здійснення відеоконтролю, контролю в умовах, коли іншими шляхами забезпечити його неможливо. Камери відеоспостереження мають обмежений строк зберігання інформації до 1 місяця, після чого запис знищується автоматично. Відеозйомка покликана фіксувати педагогічний процес та не спричиняє негативних наслідків позивачам, права та інтереси яких жодним чином не порушуються. Позивачами не зазначено, які саме шкідливі наслідки фактично настали внаслідок збирання і обробки відеоданих роботодавцем. Встановлення відеоспостереження не є зміною істотних умов праці, а відсутність письмової згоди не може трактуватись як однозначна непоінформованість. Встановлення камер є необхідним для досягнення мети установи, враховуючи її характер. Відеоспостереження, яке проводиться у рамках трудових функцій працівників, і здійснюється у відкритому вигляді в Центрі, а допущені особи перебувають там для здійснення своїх трудових обов`язків, не можна вважати втручанням в особисте життя працівників.

Також, 12.10.2020 року від представника позивача надійшли витребовувані судом документи.

Підготовче засідання від 20.10.2020 року було відкладено через неявку позивача ОСОБА_3 та для надання можливості надати відповідь на відзив.

17.11.2020 року на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивачі просять суд визнати дії відповідача протиправними, такими, що порушують права позивачів на невтручання в приватне життя; зобов`язати відповідача, в особі директора комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради Стародубець С.М., усунути порушення прав позивачів шляхом налаштування системи відео спостереження таким чином, щоб камери встановлені в кабінетах спеціалістів включались та виключались в часи проведення занять, безпосередньо спеціалістами, які проводять заняття з дітьми з особливими освітніми потребами. Відео та аудіо записи з цих камер зводились на відповідні комп`ютери цих спеціалістів та на екран телевізора в приймальні для батьків.

Підготовче засідання від 18.11.2020 року було відкладено через перебування судді на лікарняному.

07.12.2020 року під час підготовчого засідання представником відповідача подано відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відеофіксація не спричиняє негативних наслідків для позивачів, їх права та інтереси не порушуються жодним чином, відсутні наслідки, що мали б ознаки втручання в їх особисте, приватне життя, а також відповідність встановленого роботодавцем заходу поставленим цілям відеоспостереження. Відповідно до затвердженого Положення про систему відеоспостереження в центрі, метою встановлення системи відеоспостереження було підвищення ефективності забезпечення режиму загальної й особистої безпеки дітей з особливими освітніми потребами, працівників центру, контролю доступу до кабінетів центру, об`єктивної фіксації подій, виявлення нетипових ситуацій у зоні здійснення відеоконтролю, контролю в умовах, коли іншими шляхами забезпечити його неможливо. Відеозйомка покликана фіксувати педагогічний процес, який триває з 8.00 до 17.00, з понеділка по п`ятницю. Камери відеоспостереження були встановлені в кабінетах фахівців для проведення корекційних послуг дітям з особливими освітніми потребами, які не є приміщеннями особистого користування позивачів, не є громадським місцем, яке є приватною власністю, а має ознаки приміщення, які підпадають під поняття публічності, де можуть бути присутні ті, хто не є членами сім`ї близьким знайомим, де можна зустріти сторонніх осіб. Обробка персональних даних відносно позивачів пов`язана з їх участю у педагогічному процесі, до якого відносяться не тільки проведення корекційних занять з дітьми, а й такі функції педагогічних працівників як: проведення комплексної оцінки з метою визначення особливих освітніх потреб дитини; консультативна робота; методична робота; інформаційно-просвітницька та аналітична робота. У Центрі часто відбуваються зміни у графіках роботи фахівців. Також, при зверненні до спеціаліста, який встановлював систему відеоспостереження, ним було наголошено, що для того, щоб включались та виключались камери в часи проведення занять позивачів, записи зводились на їх екрани, необхідно повністю реорганізувати систему живлення камер спостереження. В даний момент камери під`єднанні централізовано з функціями захисту від короткого замикання та грозових розрядів. Для реалізації заходів, які викладені позивачами, необхідно придбати додаткове обладнання, яке потребує великих фінансових витрат (приблизно 10-15 тисяч гривень), дані витрати не передбачені кошторисом установи й не є життєво необхідним завданням. У штатному розписі не передбачено посаду фахівця, відповідального за комп`ютерну те електронну техніку, який міг би обслуговувати дану систему і ніс би за неї відповідальність. Така вимога позивачів суперечить затвердженому Положенню про систему відеоспостереження в Центрі й не підкріплена доказами, а саме: комп`ютерно-технічною експертизою про можливість виконання переобладнання системи відеоспостереження в умовах установи, її доцільності та згоди конкретного фахівця на реорганізацію системи відео спостереження, а також фінансово-бухгалтерською експертизою й кошторисними розрахунками даної процедури.

У підготовчому засіданні від 07.12.2020 року було оголошено перерву для надання можливості позивачам ознайомитися із відзивом на заяву про зміну предмету позову.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року справу було призначено до судового розгляду по суті.

В судових засіданнях від 20.01.2021 року, 10.02.2021 року було оголошено перерву для виклику свідків та за клопотання представника позивачів через зайнятість у іншому судовому процесі.

Судове засідання від 24.02.2021 року було відкладено за клопотанням позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачів через перебування на лікарняному.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у відзивах. Також зазначила, що працівники при прийнятті на роботу були повідомлені про те, що за наявності коштів у Центрі буде встановлена система відео спостереження. У 2018 році при відкритті Центру таких коштів не було, проте у червні 2020 року при виділенні необхідної суми фінансовим відділом, апаратура була закуплена. Фахівці Центру були про це повідомлені, оскільки тоді ж ОСОБА_5 збирала нараду, на якій вирішувалося, у чому є необхідність кожного з працівників. Закупки були здійснені у червні-липні 2020 року. 20.08.2020 року ОСОБА_5 знайшла спеціаліста, який погодився встановити систему відео спостереження у кабінетах фахівців. При цьому були присутні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_5 була у відпустці, проте в цей день у магазині АТБ бачила ОСОБА_1 , якій повідомила про те, що у Центрі встановлюють камери. Після чого, ОСОБА_5 прийшла до Центру, де фахівець ознайомив її із роботою камер. Вона особисто почепила таблички біля кабінетів фахівців про ведення відео спостереження. Зважаючи на виниклу необхідність, усіх фахівців відкликали із відпустки на два дні раніше 25.08.2020 року для проведення комплексної оцінки дітей. 26.08.2020 року вони працювали вдома, проте із ОСОБА_5 спілкувалися по телефону, питань щодо камер не виникало. 27.08.2020 року після обіду (приблизно з 13 по 14 години) ОСОБА_5 зібрала нараду, на якій повідомила про здійснені закупки та встановлення камер у кабінетах фахівців, які зводяться на її монітор, дала для ознайомлення наказ та положення. Ніхто не висловлював незадоволення, проте від підпису у наказі позивачі відмовилися. Його підписали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 була ознайомлена до наради. 28.08.2020 року позивачі прийшли до ОСОБА_5 за роз`ясненнями, чому відео не зводиться до їх комп`ютерів, поскаржилися на порушення їх прав та повідомили, що мають намір звертатися до суду. Відеоспостереження необхідне для вирішення можливих конфліктних ситуацій із дітьми чи батьками, останні дають згоду на обробку їх даних. Камери встановлені у кабінетах спеціалістів, які проводять зайняття, у батьківській кімнаті розташований монітор, на якому видно усі кабінети. Інформація зводиться до комп`ютера ОСОБА_5 , та зберігається до місяця. Спеціаліст пояснив, що переобладнання відео спостереження, як просять позивачі, потребує додаткових коштів. Графіки занять постійно змінюються. 25.08.2020 року ОСОБА_6 вже було розроблено заявку батьків про обробку їх даних через наявність камер. Також, представник відповідача зазначила, що вид системи відео спостереження вона обирала, виходячи з суми коштів, що залишилися після здійснення закупівель іншого обладнання, необхідного для роботи працівників центру, та наявності у поставника сертифікатів на товар, а також згоди на роботу із комунальною установою. Вона радилася із спеціалістами, які допомогли обрати систему відео спостереження саме із такими характеристиками, читала відгуки та інше. При складанні Положення про систему відео спостереження вона керувалася необхідністю забезпечення відео та аудіо контролю під час занять із дітьми з особливими потребами, для уникнення конфліктних ситуацій між дітьми, їх батьками та спеціалістами, а також забезпеченням схоронності майна Центру, оскільки у них відсутня охорона. Також ОСОБА_5 керувалася методичними рекомендаціями, оскільки не було типового положення про систему відео спостереження. До аудіо та відео записів має доступ тільки ОСОБА_5 , яка відповідає за їх конфіденційність. На її комп`ютері стоїть пароль, тому інші особи, які можуть перебувати в її кабінеті, не мають доступу до цих записів.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Рішенням 23 сесії районної ради VІІІ скликання від 03 травня 2018 року №300 затверджено Статут комунальної установи «Інклюзивно-ресурсного центру» Бериславської районної ради (а.с.12-19).

За рішенням 33 сесії районної ради VІІ скликання від 30 серпня 2019 року №437 затверджено Статут комунальної установи «Інклюзивно-ресурсного центру» Бериславської районної ради (нова редакція) (а.с.35-39).

Відповідно до загальних положень (п.п.1.1, 1.4) КУ «Інклюзивно-ресурсного центру» є комунальною установою Бериславської районної ради, що заснована на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад району. Центр є юридичною особою публічного права.

Згідно із рішенням 26 сесії районної ради VІІ скликання від 11.09.2018 року №333, ОСОБА_5 призначено на посаду директора КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» строком на 3 роки (а.с.40).

Відповідно до п.1.5 Статуту, у своїй діяльності Центр керується Конституцією України, Конвенцією про права осіб з інвалідністю, законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», «Про дошкільну освіту», Положенням про інклюзивно-ресурсний центр» від 12 липня 2017 року № 545, рішеннями Засновника та цим Статутом. Центр провадить діяльність з урахуванням таких принципів, як повага та сприйняття індивідуальних особливостей дітей, дотримання найкращих інтересів дитини, недопущення дискримінації та порушення прав дитини, конфіденційність, доступність освітніх послуг з раннього віку, міжвідомча співпраця.

З Розділу 3 Статуту вбачається, що центр користується закріпленим за ним майном спільної власності територіальних громад району на праві оперативного управління. Центр здійснює некомерційну господарську діяльність. Збитки, завдані Центру внаслідок виконання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, які було визнано судом неконституційними або недійсними, підлягають відшкодуванню зазначеними органами добровільно або за рішенням суду. Для здійснення господарської діяльності Центр залучає і використовує матеріально-технічні, фінансові, трудові та інші види ресурсів, використання яких не заборонено чинним законодавством. Центр має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки. Представляти в установленому порядку інтереси Центру в судах під час розгляду спірних питань, що належать до його компетенції.

Відповідно до п.4.1.2. Статуту, Центр має право укладати угоди з підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форм власності та підпорядкування, а також фізичними особами відповідно до чинного законодавств.

Згідно із п.4.2.4. Статуту, Центр зобов`язаний створювати належні умови для високопродуктивної праці, забезпечувати додержання чинного законодавства про працю, правил та норм охорони праці, техніки безпеки, соціального страхування.

Відповідно до п.5.7.4. Статуту, директор Центру створює належні умови для продуктивної праці фахівців Центру, підвищення їх фахового і кваліфікаційного рівня, впровадження сучасних методик проведення психолого-педагогічної оцінки, новітніх технологій надання психолого-педагогічної допомоги дітям з особливими освітніми потребами.

Із запису у трудовій книжці серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.08.2018 року призначена на посаду практичного психолога КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради (а.с.77-78).

Згідно із записом у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 з 09.08.2018 року прийнята на посаду вчителя дефектолога КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради (а.с.79-81).

Відповідно до запису у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 з 03.09.2018 року призначена на посаду вчителя лікувальної фізкультури КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради (а.с.82-83).

Згідно із записом у трудовій книжці серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 з 01.08.2018 року призначена на посаду вчителя-логопеда КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради (а.с.84-87).

Наказом Міністерства освіти і науки України №447 від 03.05.2018 року «Про затвердження Примірного переліку обладнання для оснащення кабінетів інклюзивно-ресурсних центрів» (а.с.54) затверджено Примірний перелік оснащення кабінетів інклюзивно-ресурсних центрів; Департаментам (управління) освіти і науки обласних, Київської міської державних адміністрацій вирішено спрямувати кошти субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання державної підтримки особам з особливими освітніми потребами у 2018 році на закупівлю обладнання для оснащення кабінетів інклюзивно-ресурсних центрів відповідно до Переліку, затвердженого цим наказом.

Відповідно до пункту 1.5. Примірного переліку, до такого переліку входить, за потребою, відеореєстратор, розширювач дискового простору з не менше 32 МБ пам`яті та можливістю архіву, камера відео спостереження, стабілізований блок живлення, роз`єми, кабельна продукція. Послуги монтажу та налаштування мережевого доступу. Гарантія не менше 1-го року; телевізор з відповідним обладнанню входом, діагональ не менше ніж 25. Гарантія не менше 1-го року (зворот а.с.54-55).

У розділі VI навчально-методичного посібнику «Організаційно-методичні засади діяльності інклюзивно-ресурсних центрів» (а.с.56-58), викладено примірний перелік комп`ютерного обладнання для кабінетів ІРЦ, у п.3 зазначено систему відеоспостереження, яка встановлюється у кабінети для надання психолого-педагогічних, корекційно-розвиткових послуг, а саме: відеореєстратор, розширювач дискового простору з не менше 32 МБ пам`яті та можливістю архіву, камера відео спостереження, стабілізований блок живлення, роз`єми, кабельна продукція. У приймальню для спостереження батьками за наданням послуг дитині (під час їхнього очікування) встановлюється телевізор з відповідним обладнанню входом.

06.08.2020 року між КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради, в особі директора ОСОБА_9 , діючої на підставі Статуту «Замовник» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 «Постачальник» укладений Договір поставки №67 (а.с.67-68). Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.4 даного договору, Постачальник зобов`язується поставити на умовах даного Договору Комплект відеоспостереження (код ДК 021:2015:32330000-5 апаратура для запису та відтворення відеоматеріалу), зазначений в асортименті, кількості та цінами, що надаються у специфікації до цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти цей Товар і сплатити за нього певну грошову суму за даним Договором. Право власності на поставлений Товар переходить від Постачальника до Замовника з моменту підписання сторонами належним чином оформленої Товарно-транспортної накладної.

Згідно із п.3.1, 3.2 Договору, вартість Товару становить 29 850, 00 грн., без ПДВ, у вартість Товару включаються витрати на транспортування, страхування, сплату податків і зборів (обов`язкових платежів), а також інші витрати.

З додатку № 1 до Договору вбачається, що Товаром за даним договором є комплект відео спостереження, а саме: 2 Мп ІР відеокамера - 5 шт, 8-канальний мережний відео реєстратор 1 шт., жорсткий диск 2 Тб 1 шт., 8-портовий комутатор с 8 РоЕ портами 1 шт., кабель 150, кабель канал 40*25 20, кабель канал 10*15 20 (а.с.68 зворот).

За накладною № 67 від 06.08.2020 року, комплект відео спостереження, вартістю 29 850 грн. було отримано КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» (а.с.69 зворот).

Відповідно до сертифікату відповідності, зареєстрованого в Реєстрі органу з сертифікації за №UA0.YT.092801-20 (а.с.61), виданого Органом з сертифікації Товариство з обмеженою відповідальністю «Випробувально-сертифікаційний центр «Південтест», термін дії якого з 28.09.2020 року по 27.09.2021 рік, та додатків до нього (а.с.62-66), тип продукції системи контролю та управління доступом, системи гомофонії, системи екстреного зв`язку з оператором, відеокамери, тепловізійні відеокамери, тепловізійні модулі та аксесуари до них, об`єктиви (Асортимент згідно додатка 850 моделей).

Наказом КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради №64 від 27.08.2020 року, з метою підтримання загальної й особистої безпеки дітей з особливими освітніми потребами та працівників Центру, контролю доступу до кабінетів Центру, а також контролю в умовах, коли іншими шляхами забезпечити неможливо, затверджено Положення про систему відеоспостереження в приміщенні КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради; ознайомити всіх працівників центру, забезпечивши поінформованість про відеоспостереження; заяви батьків на проведення комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку дітей та надання корекційно-розвиткових послуг дітям з особливими освітніми потребами доповнити словами «згода на обробку персональних даних та відеоспостереження їх неповнолітньої дитини»; контроль за обслуговуванням системи відеоспостереження, за виконанням даного наказу й захистом персональних даних відвідувачів та працівників центру залишає за собою (а.с.51). На зворотній стороні даного Наказу наявний запис «з наказом ознайомлені» та підписи ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , відсутні підписи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (зворот а.с.51).

З акту № 1 від 27.08.2020 року, складеного директором КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» ОСОБА_5 , бухгалтером ОСОБА_7 , медичною сестрою ОСОБА_6 , прибиральницею ОСОБА_8 , вбачається, що ними складено цей акт про те, що у їх присутності 27.08.2020 року директор ознайомила весь колектив КУ «ІРЦ» з наказом № 64 від 27.08.2020 року. Педагогічні працівники ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відмовилися підписувати наказ та надати пояснення відмови (а.с.59).

Відповідно до Розділу ІІ Положення про відео спостереження в приміщенні КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради, затвердженого директором КУ «ІРЦ» ОСОБА_5 від 27.08.2020 року (а.с.52-53), відеоспостереження в Центрі проводиться відкрито, на кабінетах Центру розміщенні таблички. Відеоконтроль здійснюється з метою підвищення ефективності забезпечення режиму загальної й особистої безпеки дітей з особливими освітніми потребами та працівників центру; контролю доступу до кабінетів центру; об`єктивної фіксації подій; виявлення нетипових ситуацій у зоні здійснення відео контролю; контролю в умовах, коли іншими шляхами забезпечити його неможливо. Завданнями Системи відеоспостереження є фіксація для об`єктивної оцінки при виникненні конфліктних ситуацій між працівниками центру та відвідувачами; недопущення шкоди майну центру, мінімізації матеріальних збитків в умовах дестабілізуючих факторів. Об`єктами Системи відеоспостереження є приймальня для батьків (камера №1), кабінет практичного психолога (камера №2), кабінет вчителя-реабілітолога (камера №3), кабінет вчителя-дефектолога (камера №4), кабінет вчителя-логопеда (камера №5).

За Розділом ІІІ зазначеного Положення, відповідальним за організацію роботи Системи відеоспостереження є директор Центру, який здійснює контроль за якістю, та у випадку необхідності технічних несправностей звертається до відповідних організацій для усунення даних несправностей. Запис ведеться постійно. Запис відео спостереження зводиться на цифровий відео реєстратор. За допомогою програмного забезпечення, встановленого на відповідному комп`ютері директора Центра, здійснюється вивід зображення на монітор та запис відеосигналу з камер на жорсткий диск. Максимальний термін часу, протягом якого зберігається запис на носіях становить один місяць (відповідно до технічних можливостей відео записуючого пристрою). Уразі фіксації нестандартної ситуації, за рішенням директора, відеозапис може зберігатись до моменту знищення. Перегляд записаних відеоданих повинен здійснюватись у зоні обмеженого доступу та унеможливлювати присутність сторонніх осіб. Доступ до записів відеоспостереження центру має директор. Питання про передачу відеозапису вирішується директором Центру, за наявності обов`язкової згоди працівників закладу, які на ній знаходяться, відповідно до чинного законодавства України. Передача відеозаписів з камер відеоспостереження третій стороні, без згоди працівників, які на них знаходяться, допускається лише у випадках, зазначених чинним законодавством. Особа, яка має доступ до даних Системи відеоспостереження (директор Центру) несе персональну відповідальність за несанкціоноване розповсюдження відеоматеріалів із Системи відеоспостереження. Особи, винні у порушенні режиму доступу до відеозаписів та конфіденційності відеозаписів, несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Судом було досліджено, фотографії надані представником відповідача (а.с.46-50), на яких зображено місце розташування відеокамер в приміщенні приймальні, кабінеті практичного психолога, кабінеті вчителя реабілітолога, кабінеті вчителя дефектолога, кабінет вчителя педагога та наявні попереджувальні таблички ззовні кабінету, про те, що в кабінеті ведеться відеоспостереження.

Також, судом було досліджено графіки роботи вчителя-реабілітолога, вчителя-логопеда, практичного психолога та вчителя-дефектолога КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» на 2020-2021 навчальні роки (а.с.98-101, 138-142), відповідно до яких зайняття із дітьми (із призначенням відповідної години кожній дитині) проходять по понеділкам, середам та четвергам, по вівторкам відбувається експертно-діагностична робота та консультативна робота, а по п`ятницям організаційна/методична робота.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , допитана в порядку ст.234 ЦПК України, як свідок, суду пояснила, що у липні-серпні 2020 року всі працівники Центру пішли у планові відпустки. 17.08.2020 року у групі Вайбер вони отримали повідомлення, відповідно до якого директор просила фахівців вийти з відпустки на два дні раніше для проведення комплексного обстеження дітей. У зв`язку з чим 25.08.2020 року вони вийшли на роботу та здійснили обстеження. ОСОБА_1 та інші фахівці помітили у себе в кабінетах камери, проте не знали, що вони працюють. Цього було не видно. Табличок про ведення відео спостереження біля кабінетів не було. Їх про це ніхто не повідомив, а директор ще була у відпустці. 26.08.2020 року вони працювали вдома для формування результатів обстеження. ОСОБА_1 телефонувала директору, щоб задати певні питання по роботі, в тому числі щодо відеокамер, проте та не відповіла. 27.08.2020 року у них відбувалася онлайн-конференція із іншими фахівцями. Під час обіду ОСОБА_5 зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила про необхідність відвідати нараду, що відбудеться у Бериславській РДА. З наради ОСОБА_2 повернулася після 15-00 години. Директора на роботі не було. У п`ятницю 28.08.2020 року близько 11-00 години директор Центру у себе в кабінеті зібрала нараду, під час якої повідомила про умови роботи під час карантину, а також повідомила, що виходила на роботу 26.08.2020 року та відтворювала записи з камер відео спостереження, з котрих дізналася багато нового про себе від своїх підлеглих. На вихідних усі працівники обміркували ситуацію, що склалася та під кінець робочого дня 31.08.2020 року пішли до ОСОБА_5 , щоб з`ясувати підстави встановлення та включення відео спостереження. Остання повідомила, що оскільки вони працюють у комунальній установі, їх дозволу не треба. Із наказом та Положенням про відео спостереження директор їх не ознайомлювала, ці документи ОСОБА_1 побачила тоді, коли отримала відзив. З наданих відповідачем документів вбачається, що камери були отримані Центром ще 08.08.2020 року, при цьому 11.08.2020 року вони виходили на роботу для підготовки кабінетів до нового навчального року, проте їм не повідомили про встановлення камер та не взяли згоду на обробку їх даних. Під час обідньої перерви фахівці перебувають на своїх робочих місцях, мають особисті телефонні розмови. Крім того, під час бесід із батьками дітей, вони з`ясовують багато особистої інформації, яка не підлягає розголошенню. Зайняття із дітьми проходять по понеділкам, середам та четвергам відповідно до затверджених графіків. По вівторкам відбуваються комплексні оцінки у присутності батьків, а по п`ятницям методичний день. В умовах карантину у Центр не допускаються відвідувачі, тільки діти. Центр функціонує з 2018 року, досі ніяких конфліктів із дітьми чи батьками не виникало. Через відсутність опалення у приміщеннях Центру, бухгалтер та медична сестра часто знаходяться у кабінеті директора, тому немає гарантії того, що останні не переглядають відео із ОСОБА_1 . З часу звернення до суду ОСОБА_5 виявляє своє упереджене ставлення до фахівців, повідомляла, що складе акт про те, що вони часто перебувають у кабінеті ОСОБА_2 , хоча це зумовлено також відсутністю опалення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 , допитана в порядку ст.234 ЦПК України, як свідок, суду пояснила, що працівники Центру були обізнані про можливість встановлення камер відео спостереження та не висловлювали заперечень з цього приводу. Однак це було здійснено незаконно. ОСОБА_2 є членом приймальної комісії, має право підпису та повинна була підписати акт приймання-передачі камер. У телефонній розмові ОСОБА_5 просила ОСОБА_2 , щоб фахівці підготували свої кабінети до навчального року, що було зроблено 11.08.2020 року. При цьому не було тільки ОСОБА_3 . Усі інші фахівці та директор були на робочих місцях, проте остання не повідомила їм про закупівлю камер. 17.08.2020 року у групі Вайбер було повідомлено про необхідність вийти з відпустки раніше. 25.08.2020 року фахівцями було здійснено комплексну оцінку дітей. Вони помітили наявність камер у кабінетах, проте не знали про їх роботу. Відповідних табличок не було. ОСОБА_2 питала у ОСОБА_6 щодо камер, остання відповіла, щоб з`ясовували у директора. Цього дня ОСОБА_2 в обідню перерву мала особисті телефонні розмови із чоловіком та матір`ю. Її обурює, що їх слухала стороння особа. Наступного дня вони працювали вдома. 27.08.2020 року фахівці були на відео конференції із іншими педагогами. ОСОБА_5 була на нараді в ЗОШ № 1. В обідню перерву остання зателефонувала та повідомила про необхідність відвідати нараду у Бериславській РДА. ОСОБА_2 пішла на нараду, повернулася на роботу після 15-00 години. Директора у Центрі не було. 28.08.2020 року близько 11-00 год. ОСОБА_5 зібрала нараду, на якій були позивачі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повідомила про умови праці під час карантину. Потім ОСОБА_5 сказала, що 26.06.2020 року виходила на роботу та переглядала записи з камер, почула багато нового, висловила своє незадоволення з приводу того, що позивачі її обговорювали. Під час наради до них заглядала директор ЗОШ № 5, так як до Центру хтось прийшов. Після вихідних 31.08.2020 року у кінці робочого дня позивачі пішли до директора та висловили своє незадоволення щодо відсутності документів на встановлення камер. ОСОБА_5 повідомила, що їх дозволу на це не потребує. З того часу ОСОБА_5 почала перекручувати події, що відбуваються на роботі, а також свої обов`язки, до теперішнього часу виявляє своє упереджене ставлення. Внаслідок виниклої ситуації, спеціалісти перебувають у постійному емоційному напруженні, при цьому працюють із дітьми, які потребують особливого підходу. Вона викликала ОСОБА_2 та повідомляла, що і коли той треба робити. До консультаційних висновків заносяться не всі відомості, що з`ясовуються під час бесіди із батьками, які мають дуже особистий характер. До кабінету батьків під час карантину нікого не пускають. У кабінеті мало речей, тому незрозуміла наявність там камери.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 , допитана в порядку ст.234 ЦПК України як свідок, суду пояснила, що 11.08.2020 року не виходила на роботу, оскільки була на морі, підготувала свій кабінет до навчального року раніше. У цей день їй у кабінет встановлювали нове обладнання, яке було придбане до цього. 17.08.2020 року у групі Вайбер дізналася про необхідність вийти на роботу раніше. 25.08.2020 року вийшла на роботу, фахівці провели комплексне обстеження дітей, наступного дня працювали вдома. 27.08.2020 року наради із директором не було, із наказом та положенням про відео спостереження ознайомлена не була. ОСОБА_3 працює вчителем лікувальної фізкультури, тому на роботі перевдягається, роздягаючись до нижньої білизни. Про включені камери її не повідомили. 28.08.2020 року близько 11-00 години ОСОБА_5 зібрала нараду, під час якої повідомила про умови роботи під час карантину, а також про те, що 26.08.2020 року приходила на роботу та переглядала записи з камер, з котрих дізналася про себе багато нового. Після цього директор стала дуже упереджено ставитися до позивачів. Вона не відпустила ОСОБА_3 у відпустку навіть за сімейними обставинами, хоча обіцяла відпустити на ті два дні, на які відізвала з відпустки. ОСОБА_3 писала пояснювальну записку з приводу запізнення на роботу на декілька хвилин, чого раніше не було. 31.08.2020 року позивачі просили ОСОБА_5 надати їм документи на встановлення камер, висловили свої заперечення. Наказ та Положення про систему відеоспостереження вони побачили лише після звернення до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 , допитана в порядку ст.234 ЦПК України як свідок, суду пояснила, що напередодні їй зателефонувала ОСОБА_2 та просила вийти 11.08.2020 року на роботу, щоб підготувати кабінет до навчального року. Для кабінету ОСОБА_3 було придбане нове обладнання, його повинні були встановлювати. ОСОБА_5 попросила бути присутньою, оскільки ОСОБА_3 була на морі. 11.08.2020 року ОСОБА_5 була на роботі, проте про камери нікому не сказала. 17.08.2020 року з групи Вайбер дізналася про необхідність вийти на роботу раніше. 25.08.2020 року вони провели обстеження дітей. ОСОБА_4 бачила камери у кабінетах фахівців, проте не знала про їх роботу. Таблички про відео спостереження лежали на принтері у кабінеті ОСОБА_6 26.08.2020 року вони працювали вдома. 27.08.2020 року зранку була онлайн-нарада, директора у Центрі не було. Після обіду ОСОБА_2 ходила на нараду до РДА. 28.08.2020 року близько 11-00 години ОСОБА_5 під час наради ознайомила позивачів, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із умовами праці під час карантину. Вони підписали відповідний наказ. Також ОСОБА_5 повідомила, під час перегляду записів з камер 26.08.2020 року, дізналася про себе багато нового. Після чого ОСОБА_4 зрозуміла, що камери працюють. Вона обурилася, так як в той час у своєму кабінеті мала телефонні розмови на інтимні теми, поправляла одяг, перевдягалася. Під час наради заходила директор ЗОШ №5, ОСОБА_5 виходила, потім направила ОСОБА_6 з`ясувати, хто прийшов до Центру. 31.08.2020 року позивачі просили у ОСОБА_5 документи на встановлення камер, вона відмовила. Директор стала по іншому ставитися до позивачів, висловлювала претензії, що не стосуються роботи, погрожувала, щоб не піднімали бунт, бо їм буде мало місця. Із наказом та положенням про відео спостереження ОСОБА_4 ознайомилася лише тоді, коли отримала відзив на позов. Раніше колектив був дружнім, конфліктів не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , допитана за клопотанням сторін у справі, пояснила, що працює бухгалтером Центру. Питання щодо необхідності встановлення системи відеоспостереження у кабінетах фахівців, що працюють із дітьми, стояло ще при утворенні Центру та прийнятті її на роботу, проте бракувало коштів. У березні-квітні 2020 року були виділені кошти на придбання засобів по потребі працівників Центру, а також системи відео спостереження. Це обговорювалося на нарадах колективу. Було затверджено кошторис та проведені відповідні закупівлі. Для того, щоб закласти у кошторис певну суму на придбання системи відео спостереження, директор Центру моніторила їх різновиди та вартість у мережі Інтернет, визначила середню вартість, яку й було закладено у кошторис. Після того, як гроші були виділені, ОСОБА_7 із ОСОБА_5 знов у мережі Інтернет обирали поставника системи відео спостереження, оскільки закупки для комунальних установ є досить складними, перевіряли наявність у поставника відповідних сертифікатів. Після того, як вони обрали поставника, який мав необхідні сертифікати та погодився на поставку Центру системи відео спостереження, вони обрали сам вид цієї системи із розрахунку грошей, які були на неї затверджені. У серпні 2020 року відбулася закупівля. Директором Центру було підписано договір та акт приймання-передачі системи. Після чого було залучено спеціалістів, котрі 20.08.2020 року встановили систему відео спостереження у кабінетах фахівців Центру та у приймальні для батьків. При цьому були присутні ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ближче до обіду під`їхала ОСОБА_5 . У групі Вайбер, у якій присутні всі працівники Центру, питання щодо встановлення системи відео спостереження не обговорювалося. Наступного дня ОСОБА_7 бачила таблички про те, що ведеться відео спостереження, біля кабінетів фахівців. 25.08.2020 року відбувалося комплексне обстеження дітей, у зв`язку з чим фахівці Центру вийшли на роботу. ОСОБА_7 їх бачила, проте нікому не повідомляла про те, що відео спостереження вже працює. Кабінет ОСОБА_7 знаходиться у іншому крилі від кабінетів фахівців, вона не контролює їх приходи та уходи з роботи, фактично не спілкується із позивачами. 27.08.2020 року до обіду директора на роботі не було, вона була на конференції у ЗОШ №1, телефонувала ОСОБА_7 , щоб остання підготувала списки здійснених закупівель. Після обіду ОСОБА_7 була у казначействі через продовження здійснення закупівель, а після 15-00 години відбулася нарада колективу Центру. Директор всіх привітала із виходом з відпустки, обговорювалися плани на новий навчальний рік, як будуть проходити зайняття та здійснюватимуться обстеження, потім обговорили здійснені закупівлі, у тому числі системи відео спостереження, питання щодо заробітної платні, обговорили випадок, що стався у іншому Центрі (наявність камери відео спостереження допомогло уникнути конфлікту між батьками дитини та фахівцем), після чого ОСОБА_6 повідомила про алгоритм дій протиепідемічних заходів. Після обговорення всіх питань ОСОБА_5 надала на підпис працівникам наказ та положення про відео спостереження. Коли з`ясувалося, що відео зводиться на комп`ютер директора, фахівці відмовилися підписати наказ та повідомили, що порушуються їхні права. Було складено акт про відмову від підпису. Ніяких некоректних дій директора Центру ОСОБА_7 не помічала. 28.08.2020 року та 31.08.2020 року у ОСОБА_7 був звичайний робочий день, що саме тоді відбувалося не пам`ятає. На початку вересня 2020 року ОСОБА_7 склала акти приймання-передачі камер відео спостереження фахівцям, проте останні відмовилися їх підписувати. У актах було зазначено дату їх складання 28.08.2020 року, щоб не порушувати процедуру, оскільки наказ та положення датовані 27.08.2020 року. Інші акти приймання передачі закуплених засобів, працівники підписали.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що працює сестрою медичною у Центрі. Ще при прийнятті на роботу їй було відомо про необхідність встановлення системи відео спостереження, це неодноразово обговорювалося на нарадах колективу, проте не було грошей. Коли виникла можливість, директор та бухгалтер Центру здійснили закупку такої системи. На нараді колективу перед відпустками обговорювалися списки засобів, необхідних працівникам, у тому числі системи відео спостереження, на які було виділено кошти. ОСОБА_6 перебувала у відпустці до 17.08.2020 року, під час якої разом із ОСОБА_2 їздила відпочивати до парку та на природу, оскільки вони перебували у дружніх відносинах. 19.08.2020 року ОСОБА_5 зателефонувала та повідомила ОСОБА_6 , що наступного дня будуть встановлювати систему відеоспостереження, необхідність зустріти спеціалістів. 20.08.2020 року у Центрі були ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ближче до обіду під`їхала директор. По обіду остання попросила ОСОБА_6 роздрукувати таблички про відео спостереження, надала зразок. ОСОБА_6 роздрукувала та надала ОСОБА_5 . Ці таблички не мінялися. Після закінчення робочого дня, ОСОБА_6 пішла, а ОСОБА_5 із спеціалістами залишилася. Наступного дня ОСОБА_11 бачила перед кабінетами фахівців таблички про те, що ведеться відео спостереження, та зрозуміла, що система вже працює. ОСОБА_1 вона бачила 25.08.2020 року зранку, нічого про відео не повідомляла, оскільки це не входить до її повноважень. Іншим працівникам також не повідомляла. Про таблички її ніхто не питав. У телефонній розмові із ОСОБА_2 перед 25.08.2020 року, коли вони обговорювали комплексне обстеження дітей, казала останній, що система відео спостереження встановлена. У групі Вайбер, у якій присутні всі працівники Центру, питання щодо встановлення системи відео спостереження не обговорювалося. 27.08.2020 року відбулася нарада колективу Центру, на якій директор привітала всіх з виходом із відпусток, розглядався ряд нагальних питань, у тому числі алгоритм дій при пандемії, обговорювалися здійснені закупівлі (доповідала ОСОБА_7 ), а також придбання системи відео спостереження. ОСОБА_5 оголосила наказ та положення та дала їх на підпис працівникам, проте потім з`ясувалося, що наказ ними не підписаний. Позивачі у коридорі Центру повідомили про те, що відео спостереження порушує їхні права. Дана нарада проходила приблизно після 15-00 години, хоча ОСОБА_6 на годинник не дивилася. До обіду директора не було на роботі, остання була на конференції у ЗОШ №1, а у Центрі відбувалася конференція по Зуму. ОСОБА_8 на нараді не було. Під час наради до них заходила директор ЗОШ № 5 та повідомлялася, що хтось прийшов. ОСОБА_6 виходила з кабінету директора, на порозі спілкувалася із кимось з батьків дітей. Із ким саме, а також жінкою чи чоловіком, вона не пам`ятає. Температуру ОСОБА_6 відвідувачу не міряла, оскільки до Центру той не заходив. Вона веде журнал температурної скрині тих, хто відвідує Центр, проте під час пандемії відвідувачів до Центру не впускають. Про те, що ведеться відео спостереження, ОСОБА_6 роз`яснює батькам дітей, із якими проводяться зайняття, ніяких заперечень з цього приводу не було, всі підписують згоду. 28.08.2020 року, як і 31.08.2020 року, у ОСОБА_6 був звичайний робочий день, який нічим не запам`ятався. Де та коли ОСОБА_6 із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 обирали статтю, щоб розмістити на сайт Центру, яку скидали на електронну пошту ОСОБА_5 , не пам`ятає. На даний час ОСОБА_6 із фахівцями майже не спілкується, тільки вітається при зустрічі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є технічним працівником Центру. 20.08.2020 року у Центрі встановлювали камери відео спостереження, напередодні директор їй телефонувала та повідомляла про це. 20.08.2020 року на роботі були ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , потім під`їхала ОСОБА_5 . Після закінчення робочого дня близько 16-00 години ОСОБА_8 пішла до дому, із спеціалістами, що встановлювали камери, залишилася директор. Наступного дня вона доприбирала, відеокамери вже були встановлені. 25.08.2020 року ОСОБА_8 була на роботі, проходило комплексне обстеження дітей, після чого вона прибрала та пішла. Працівників Центру вона бачила, проте про камери нічого не говорила, так як вважала, що їм це відомо. 27.08.2020 року з відпустки вийшла директор, яка прийшла на роботу після обіду. У кінці робочого дня ОСОБА_5 покликала ОСОБА_8 до себе та розказала, яким чином працюють камери відео спостереження, дала підписати наказ. ОСОБА_8 підписала та пішла. Причину таких детальних роз`яснень ОСОБА_8 не знає. Після чого була нарада колективу. ОСОБА_8 чула, коли працівники Центру виходили з кабінету директора, остання кричала, що складе акт про відмову від підпису. Який наказ мався на увазі, ОСОБА_8 не знає. Потім ОСОБА_5 покликала її до кабінету, склала акт, який підписали ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ОСОБА_8 не пам`ятає, щоб під час наради хтось приходив до Центру. ОСОБА_8 не слідкує, коли працівники приходять та уходять з роботи, що роблять протягом дня. Зазвичай ОСОБА_8 не кличуть на наради колективу та не ознайомлюють із наказами (лише ознайомлювали на початку карантину про роботу під час пандемії). Вона не знає, чи була нарада 28.08.2020 року. 27.08.2020 року була середа, що було напередодні та після цього дня, вона не пам`ятає, звичайні робочі дні. ОСОБА_8 не чула емоційних розмов чи конфліктів у Центрі. До цих подій працівники гріли їжу під час обідньої перерви у кабінеті ОСОБА_6 , від якого мали ключ. На теперішній час ОСОБА_6 просить ОСОБА_8 бути при цьому присутньою, відчиняти та зачиняти двері її кабінету за фахівцями.

Згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За положеннями частин 1, 2 статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте й сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно із частинами 1-3 статті 301 ЦК України, фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя.

Відповідно до ч.1 ст.302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частинами 1 та 3 статті 307 ЦК України визначено, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних врегульовані Законом України «Про захист персональних даних».

Так, відповідно до ст.2 вказаного Закону визначено значення вжитих термінів, а саме:

- згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди;

- обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем;

- персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

За положеннями частин 1, 3, 5 статті 6 Закону, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. Обробка персональних даних здійснюється відкрито і прозоро із застосуванням засобів та у спосіб, що відповідають визначеним цілям такої обробки.

Склад та зміст персональних даних мають бути відповідними, адекватними та ненадмірними стосовно визначеної мети їх обробки.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.п.1, 5-7 ст.8 Закону, суб`єкт персональних даних має право знати про джерела збирання, місцезнаходження своїх персональних даних, мету їх обробки, місцезнаходження або місце проживання (перебування) володільця чи розпорядника персональних даних або дати відповідне доручення щодо отримання цієї інформації уповноваженим ним особам, крім випадків, встановлених законом; пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи.

Підстави для обробки персональних даних визначені у статті 11 Закону.

Такими підставами є згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних; захист життєво важливих інтересів суб`єкта персональних даних; необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом; необхідність захисту законних інтересів володільця персональних даних або третьої особи, якій передаються персональні дані, крім випадків, коли потреби захисту основоположних прав і свобод суб`єкта персональних даних у зв`язку з обробкою його даних переважають такі інтереси.

У рішенні від 20.01.2012 року №2-рп/2012 Конституційний суд України ухвалив, що в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У пункті 3.1 вказаного рішення зазначено, що особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності, яка здійснюється, зокрема, під час виконання особою функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя узгоджується із міжнародно-правовими актами.

Статтею 12 Загальної декларації прав людини передбачено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.

У статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права йдеться про те, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте чи сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканість його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь чи репутацію.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 55 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Антовіч і Міркович проти Чорногорії» (від 28 листопада 2017 року) зазначено, що у цій справі суд вже розглянув, що відеоспостереження за працівником на робочому місці, будь то приховане чи ні, повинно розглядатися як значне вторгнення в приватне життя співробітника, і, отже, він вважає що воно являє собою втручання за змістом статті 8. Будь-яке втручання може бути виправдане тільки відповідно до статті 8 § 2, якщо воно відповідає закону, переслідує одну з законних цілей, до якої відноситься це положення, і є необхідним в демократичному суспільстві для досягнення такої мети (див. Vukota-Bojiж v. Switzerland, № 61838/10, § 60, 18 жовтня 2016 року).

У даному рішенні встановлено порушення статті 8 Конвенції з огляду на те, що у відповідному законодавстві явно встановлено певні умови, які повинні бути виконані до того, як буде застосований нагляд за аудиторіями, і що в даному випадку ці умови не були виконані і з урахуванням рішення Агентства в цьому відношенні (за відсутності будь-якого розгляду цього питання національними судами), суд не може не зробити висновок, що вказане втручання не відповідає закону, у зв`язку з чим питання про дотримання інших вимог пункту 2 статті 8 не розглядалося.

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лопез Рібалда та інші проти Іспанії» (рішення Великої палати від 17 жовтня 2019 року) вбачається, що задля з`ясування обґрунтованості відеоспостереження національні суди мали б з`ясувати, чи були працівники поінформовані про відеоспостереження; визначити ступінь контролю та втручання; чи були надані законні причини для застосування такого спостереження; можливість застосування менш жорстких (інтрузивних) заходів; проаналізувати наслідки спостереження для працівників, надання відповідних гарантій, таких як відповідна інформація або можливість подачі скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбулеску проти Румунії» (рішення Великої Палати від 5 вересня 2017 року) встановлено порушення ст.8 Конвенції, оскільки внутрішньодержавні суди не змогли встановити, зокрема, чи отримав заявник попереднє повідомлення від свого роботодавця про ймовірність того, що його листування за допомогою програми обміну миттєвими повідомленнями компанії Yahoo може переглядатися, також вони не взяли до уваги той факт, що заявник не був повідомлений про ступінь і характер спостереження або про ступінь втручання в особисте життя або в його кореспонденцію. Крім того, суди не визначили, по-перше, особливі причини, що виправдовують застосування заходів спостереження, по-друге, чи міг роботодавець використовувати заходи, пов`язані з меншим ступенем втручання в особисте життя і кореспонденцію заявника, і, по-третє, чи могло листування заявника бути оцінене без його відома (див. §§ 120-121 цього рішення).

Отже, для вирішення цього спору суду необхідно з`ясувати законну підставу та обґрунтовану мету спостереження, чи були педагогічні працівники Центру поінформовані про систему відео спостереження; визначити ступінь контролю та втручання; чи були надані законні причини для застосування такого спостереження; можливість застосування менш жорстких (інтрузивних) заходів; проаналізувати наслідки спостереження для працівників.

В ході судового розгляду встановлено, що з серпня-вересня 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , позивачі по справі, є працівникам КУ «Інклюзивно-ресурсний центр».

У Статуті комунальної установи відсутнє посилання на ведення повного відео та аудіо фіксування робочого процесу працівників Центру. Інших документів, що регулюють трудову діяльність у Центрі (колективний договір чи інше) суду надано не було.

20.08.2020 року в установі було встановлено систему відео спостереження, об`єктами якої є приймальня для батьків (камера №1), кабінет практичного психолога (камера №2), кабінет вчителя-реабілітолога (камера №3), кабінет вчителя-дефектолога (камера №4), кабінет вчителя-логопеда (камера №5). Аудіо та відео запис ведеться постійно та зводиться на цифровий відео реєстратор, за допомогою програмного забезпечення, встановленого на відповідному комп`ютері директора Центра, здійснюється вивід зображення на монітор та запис відеосигналу з камер на жорсткий диск, де зберігається до одного місяця.

25.08.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вийшли на роботу із планових відпусток та здійснювали комплексне обстеження дітей. Зазначена обставина була визнана представником відповідача, тому в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Наказом № 64 від 27.08.2020 року було затверджено Положення про систему відео спостереження в приміщенні КУ «Інклюзивно-ресурсний центр».

Посилання представника відповідача на те, що позивачі були обізнані про встановлення системи відео спостереження ще при прийнятті на роботу, суд вважає необґрунтованим, оскільки можливість встановлення такої системи за наявністю виділених з бюджету коштів, не є поінформованістю зацікавлених осіб (у даному випадку позивачів) про фактичне встановлення певної системи відео спостереження та конкретні умови її функціонування.

Суду не було надано доказів на підтвердження отримання згоди позивачів на збір та обробку їх персональних даних, починаючи з дати їх виходу на роботу із щорічних планових відпусток, тобто з 25.08.2020 року.

Представником відповідача не зазначено інших, передбачених ст.11 Закону України «Про захист персональних даних», підстав для початку роботи встановленої у Центрі системи відео спостереження, за відсутності такої згоди.

Слід зазначити, що перебуваючи на своєму робочому місці, позивачі не втрачають свого права на особисте життя та повагу до нього. Тому, обізнаність про можливе встановлення системи відео спостереження, тим не менш дозволяло останнім правомірно очікувати належну поінформованість про початок роботи такої системи та певної приватності під час перебування на робочому місці (у тому числі у своїх телефонних розмовах, під час обідніх перерв).

Обладнання, встановлене відповідачем проводить саме таке втручання, фіксуючи не лише робочі процесі (зайняття із дітьми, обстеження) у кабінетах практичного психолога, вчителя-реабілітолога, вчителя-дефектолога, вчителя-логопеда, а й приватні телефоні розмови останніх. Крім того, робота вчителя реабілітолога ( ОСОБА_3 ) передбачає необхідність перевдягатися у своєму робочому кабінеті, процес чого також фіксується системою відео спостереження.

Метою відео контролю, відповідно до Положення, визначено: підвищення ефективності забезпечення режиму загальної й особистої безпеки дітей з особливими освітніми потребами та працівників центру; контролю доступу до кабінетів центру; об`єктивної фіксації подій; виявлення нетипових ситуацій у зоні здійснення відео контролю; контролю в умовах, коли іншими шляхами забезпечити його неможливо.

Зазначена мета є досить неконкретизованою, у зв`язку з чим, на думку суду, підлягає аналізу із визначеними Положенням завданнями системи відео спостереження, до яких віднесено фіксацію для об`єктивної оцінки при виникненні конфліктних ситуацій між працівниками центру та відвідувачами; недопущення шкоди майну центру, мінімізацію матеріальних збитків в умовах дестабілізуючих факторів.

Аналізуючи зазначені у Положенні тези, із врахуванням пояснень представника відповідача, можна дійти висновку про те, що систему відео спостереження було встановлено по-перше для уникнення можливих нетипових ситуацій під час надання психолого-педагогічних, корекційно-розвиткових послуг між працівниками Центу та дітьми (їх батьками); по-друге для збереження матеріальних засобів Центру, зокрема у приймальні для батьків.

У своїх поясненнях представник відповідача посилалася на те, що типового положення про систему відео спостереження розроблено не було, у зв`язку з чим при його складанні вона керувалася методичними рекомендаціями Міністерства освіти та науки України, а також тим, що у Центрі відсутня охорона, проте наявна техніки та обладнання.

Разом із тим, у розділі VI навчально-методичного посібнику «Організаційно-методичні засади діяльності інклюзивно-ресурсних центрів» (а.с.57 зворот) перед викладенням Примірного переліку оснащення кабінетів інклюзивно-ресурсних центрів зазначено, що технічні засоби необхідні для відео фіксації процедури обстеження та надання психолого-педагогічних, корекційно-розвиткових послуг, обробки та систематизації результатів обстежень, створення реєстрів, ретельної підготовки до проведення комплексної оцінки тощо.

Отже, встановлення системи відео спостереження у інклюзивно-ресурсних центрах необхідне для фіксації обстежень дітей з особливими потребами та занять із ними з подальшим використанням цих даних при підготовці відповідних висновків фахівців.

Зазначене узгоджується із засобами та обладнанням, визначеними Примірним переліком оснащення кабінетів інклюзивно-ресурсних центрів (п.1.5.) та навчально-методичним посібником «Організаційно-методичні засади діяльності інклюзивно-ресурсних центрів» (п.3 розділу VI), до яких віднесено, у тому числі систему відео спостереження, яка встановлюється у кабінети для надання психолого-педагогічних, корекційно-розвиткових послуг, та складається з відеореєстратору, розширювачу дискового простору з не менше 32 МБ пам`яті та можливістю архіву, камери відео спостереження, стабілізованого блоку живлення, роз`ємів, кабельної продукції. У приймальню для спостереження батьками за наданням послуг дитині (під час їхнього очікування) встановлюється телевізор з відповідним обладнанню входом (встановлення камери не передбачено).

Тобто для кабінетів, в яких надаються психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги було рекомендовано встановити систему відео спостереження, при цьому судячи з її складових для кожного кабінету передбачено встановлення одного відео реєстратору та однієї камери.

Проте, з договору поставки № 67 від 06.08.2020 року вбачається, що для Центру було придбано іншу систему відео спостереження (її різновид), яка складається з одного відео реєстратора та п`яти камер, не рахуючи іншого обладнання. Зазначене обумовило те, що придбана та встановлена система цілодобово та безперервно фіксує всі події, що відбуваються у кабінетах позивачів та у приймальні для батьків, при цьому дані зводяться на комп`ютер директора Центру.

Представник відповідача не надала ґрунтовної відповіді про те, чому саме таку систему відео спостереження нею було обрано для закупівлі та встановлення у Центрі.

За встановлених обставин, суд вважає, що постійний відео контроль у кабінетах фахівців Центру не відповідає меті встановлення системи відео спостереження, визначеній Положенням про неї, оскільки заняття із дітьми з особливими потребами проходять тричі на тиждень, у конкретно визначені дні відповідно до затверджуваних графіків, у зв`язку з чим у інші дні та тим більше у обідні перерви, необхідність у такому контролі нічим не обумовлена.

В порушення ст.ст.81, 83 ЦПК України, представник відповідача не надала суду доказів на підтвердження того, що у Центрі виникали нетипові ситуації під час проведення занять із дітьми або з приводу охорони майна, що стало б підставою для встановлення та безперервної роботи системи відео спостереження за відсутності належної поінформованості та отримання згоди на це працівників Центру.

Оцінюючі покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , суд відзначає їх конкретизованість та детальність у частині ознайомлення директором комунальної установи працівників із наказом та Положенням про систему відео спостереження на нараді, що відбулася саме 27.08.2020 року після 15-00 години, та одночасну забудькуватість свідків щодо інших подій, що відбували у цей день, а також непередодні та після цього.

На думку суду, свідчення зазначених осіб в суді були підготовлені та пристосовані вже під ті свідчення, що напередодні надавалися позивачами при допиті їх як свідків. Так, на початку судового розгляду представник відповідача у своїх поясненнях зазначала про те, що нарада із працівниками була нею проведена 27.08.2020 року приблизно з 13 до 14 години, а після підтвердження факту перебування ОСОБА_2 у цей період часу на нараді у Бериславській РДА (надання протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини Бериславської районної державної адміністрації від 27.08.2020 року), змінила покази та зазначала, що нарада була нею проведена після 15-00 години. Це підтвердили й свідки.

Разом із тим, під час допиту ОСОБА_7 детально розповіла про дату та час проведення цієї наради, зазначивши, що до 15-00 години 27.08.2020 року перебувала у державному казначействі, проте не згадала, як саме проходили її робочі дні 26.08.2020 року, 28.08.2020 року або 31.08.2020 року.

ОСОБА_6 також зазначила, що нарада проходила саме 27.08.2020 року після 15-00 години, проте не змогла пояснити, чому так точно це запам`ятала, при цьому не запам`ятала події, що відбувалися 28.08.2020 року або 31.08.2020 року, а також із ким саме із відвідувачів вона спілкувалася під час проведення даної наради (навіть стать особи).

ОСОБА_8 також підтвердила те, що нарада проходила саме 27.08.2020 року ближче до кінця її робочого дня, проте й зазначила, що її на цій нараді не було, який наказ там оголошувався вона не знає.

Зазначені покази ОСОБА_8 спростовують відомості, зазначені у акті № 1 від 27.08.2020 року «Про відмову від підпису наказу КУ «ІРЦ» БРР № 64 від 27.08.2020 року», про те, що у присутності, в тому числі ОСОБА_8 , 27.08.2020 року директор ознайомила весь колектив КУ «ІРЦ» з наказом № 64 від 27.08.2020 року, після чого педагогічні працівники відмовилися його підписати.

Аналізуючи вказані покази, суд враховує те, що у кабінетах ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 камери відсутні, тому встановлення у Центрі системи відео спостереження не вплинуло на їхні права та обов`язки. При цьому, останні підконтрольні та підзвітні у своїй діяльності директору Центру, яка в порядку п.п.5.7.3, 5.7.5 Статуту наділена повноваженнями вирішувати питання щодо звільнення працівників та встановлення їм розміру премій, винагород, надбавок і доплат у межах фонду оплати праці.

У зв`язку з чим, суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , даних в ході судового розгляду щодо того, що нарада працівників Центру відбувалася 27.08.2020 року близько 15-00 години, під час якої було оголошено наказ та Положення про систему відео спостереження.

У цій частині суд надає перевагу показам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які узгоджуються між собою, а також із показами ОСОБА_7 з приводу того, що акти про приймання-передачу обладнання, включеного до системи відео спостереження, встановленого у кабінетах позивачів, були складені лише у вересні 2020 року, хоча датовані 28.08.2020 року.

Сам по собі факт звернення позивачів до суду за захистом своїх прав, свідчить про їх неналежну поінформованість про роботу системи відео спостереження та намагання отримати належні відомості щодо підстав її встановлення та умов роботи.

В ході судового розгляду встановлено та підтверджується поясненнями сторін і свідків, що відносини у колективі Центру після встановлення системи відео спостереження значно погіршилися, члени колективу розділилися та майже не спілкуються між собою.

За встановлених обставин, суд вважає, що факт постійного, безперервного спостереження (аудіо і відео) відповідальної особи директора Центру за педагогічними працівниками, як під час проведення занять із дітьми, обстежень, так і у інший час, з урахуванням обставин виникнення такої ситуації, впливає на звичайний спосіб життя позивачів при виконанні своїх функціональних обов`язків, викликає почуття знервованості та емоційної напруженості під час перебування останніх на робочому місці, що негативно впливає на їх роботу в цілому, а також, зважаючи на значний час, що позивачі проводять на робочому місці, має певний вплив на їх повсякденне життя, не пов`язане із професійними обов`язками.

При цьому, посилання представника відповідача, зазначені у відзиві, що втручання у приватне життя позивачів щільно пов`язане із їх трудовою діяльність та було необхідним для досягнення окреслених цілей відео спостереження, встановлення якого не порушило баланс між вказаним правом позивачів та інтересами роботодавця щодо захисту його права власності, суд вважає необґрунтованими, оскільки у разі, якщо основною метою встановлення системи відео спостереження було б збереження матеріальних засобів Центру, її було б встановлено у всіх кабінетах (директора, бухгалтера, медичної сестри, у котрих також наявне майно Центру).

Отже, судом встановлено, що станом на 25.08.2020 року позивачі не були належним чином поінформовані про повну відео та аудіо фіксацію на їх робочих місцях, її обсяг та спосіб, яким вона буде здійснюватись, і до теперішнього часу не надали своєї згоди на це, внаслідок чого було допущено втручання в їх особисте (приватне) життя.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що склад та зміст отриманих у вищезазначений спосіб (постійний аудіо та відео контроль) КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» персональних даних позивачів є невідповідними та надмірними стосовно визначеної мети їх обробки.

Суд дійшов висновку, що застосований відповідачем ступінь контролю на робочому місці позивачів не відповідає поставленій меті його застосування. При цьому, встановлено можливість застосування менш жорстких заходів, а саме налаштування системи відео спостереження таким чином, щоб камери, встановлені у кабінетах спеціалістів - практичного психолога (камера №2), вчителя-реабілітолога (камера №3), вчителя-дефектолога (камера №4), вчителя-логопеда (камера №5), включались та виключались у часи проведення занять (або обстежень) безпосередньо спеціалістами, які проводять заняття (обстеження), відео та аудіо записи з цих камер зводились на відповідні комп`ютери спеціалістів та на екран телевізора у приймальні для батьків.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що переобладнання системи відео спостереження потребує значних витрат та не є нагальною проблемою, оскільки саме останньою, не зважаючи на визначені Примірним переліком оснащення кабінетів інклюзивно-ресурсних центрів (п.1.5.) та навчально-методичним посібником «Організаційно-методичні засади діяльності інклюзивно-ресурсних центрів» вимоги до засобів/обладнання (один відео реєстратор та одна камера у кожний кабінет), було обрано їх інший вид (один відео реєстратор та п`ять камер). При цьому, кабелі необхідно було проводити у інше крило Центру, де знаходиться кабінет директора, чим збільшилася їх кількість.

За встановлених обставин, з урахуванням вимог чинного цивільного законодавства України, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини у цій категорії справ, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а права позивачів підлягають захисту у обраний ними спосіб шляхом запропонованого налаштування системи відео спостереження.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 363,20 грн., тобто по 840,80 грн. кожному.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє адвокат Шиліна Тетяна Олександрівна, задовольнити.

Визнати дії Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради, в особі директора Стародубець Світлани Миколаївни, такими, що порушують права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на невтручання у приватне (особисте) життя.

Зобов`язати Комунальну установу «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради, в особі директора ОСОБА_5 , усунути порушення шляхом налаштування системи відео спостереження таким чином, щоб камери, встановлені у кабінетах спеціалістів - практичного психолога (камера №2), вчителя-реабілітолога (камера №3), вчителя-дефектолога (камера №4), вчителя-логопеда (камера №5), включались та виключались у часи проведення занять безпосередньо спеціалістами, які проводять заняття, відео та аудіо записи з цих камер зводились на відповідні комп`ютери спеціалістів та на екран телевізора у приймальні для батьків.

Стягнути з Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 3 363,20 грн., тобто по 840,80 грн. кожній.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Позивач ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Позивач ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Представник позивачів ОСОБА_12 , АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків/паспортні дані не відомі.

Відповідач Комунальна установа «Інклюзивно-ресурсний центр» Бериславської районної ради, 74300 Херсонська область м.Берислав вул.Шкільна, 49, .

Представник відповідача ОСОБА_5 , АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Повне рішення складено 18.03.2021 року.

Суддя О.О.Корсаненкова