ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Херсон

Справа №766/12805/19

Провадження №22ц/819/226/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Кутурланова О.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Єпішина Ю.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського державного університету про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Херсонського державного університету про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що з 06 вересня 2010 року він працював у Херсонському державному університеті та з 01 вересня 2016 року обіймав посаду провідного фахівця експлуатаційно-технічного відділу.

Рішенням засідання вченої ради Херсонського державного університету, оформленим протоколом №7 від 21 лютого 2019 року, припинено діяльність експлуатаційно-технічного відділу з 31 травня 2019 року, що послугувало підставою для проведення скорочення штату працівників цього відділу.

Позивач вважає, що наведене рішення не містить належного обґрунтування необхідності скорочення штату працівників, а містить лише посилання на раціоналізацію та удосконалення освітнього процесу.

25 березня 2019 року позивача письмово повідомлено про звільнення з посади з 31 травня 2019 року у зв`язку із скороченням штату працівників та запропоновано ряд вакантних посад, від яких він відмовився, оскільки ці посади не відповідали його кваліфікаційно-освітньому рівню.

Зазначає, що при звільненні відповідач не запропонував йому усіх вакантних посад, наявних у штатному розкладі університету, чим порушив вимоги ст. 40 ч.2, ст. 49-2 КЗпП України. Звільнення носило вибірковий характер, а скорочення штату працівників мало штучний характер, тобто відбулося «фіктивне» скорочення штату.

Крім того, в порушення вимог ст. 43 ч.1 КЗпП України, розірвання трудового договору проведено без попередньої згоди первинної профспілкової організації.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив суд поновити його на посаді провідного фахівця експлуатаційно-технічного відділу Херсонського державного університету з 03 червня 2019 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду від 15 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, який позовні вимоги задовольнити.

Скарга мотивована тим, що насправді мало місце не скорочення штату, а саме «штучне» звільнення, що носило виключно вибірковий характер, і пов`язано з тим, що позивач проявляв свідому та активну позицію в питаннях боротьби з корупцією з боку керівництва Херсонського державного університету.

Зазначив, що при попередженні про звільнення, у зв`язку із скороченням штату, роботодавцем були порушені вимоги щодо одночасного ознайомлення його з усіма існуючими вакантними посадами, оскільки пропозиція працевлаштування надається одночасно із попередженням за два місяці до звільнення.

Також апелянт посилається на те, що ним було виявлено бажання щодо роботи на посаді начальника економічного відділу, проте йому було відмовлено з підстав невідповідності цій посаді, доказів обґрунтування такої невідповідності відповідач не надав. Йому безпідставно не надали перелік викладацьких вакансій, які б він міг обіймати.

У відзиві на апеляційну скаргу Херсонський державний університет просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами. Зокрема вказав, що рішенням вченої ради університету від 21 лютого 2019 року припинена діяльність експлуатаційно-технічного відділу з 31 травня 2019 року, про що ОСОБА_1 був письмово повідомлений більш ніж за два місяці. Перед звільненням позивач чотири рази був ознайомлений з повними списками вакантних посад, наявних в університеті. Від запропонованих посад він відмовився. З 16 осіб, які працювали в експлуатаційно-технічному відділі 9 осіб погодилися на переведення на вакантні посади, 2 особи звільнилися за власним бажанням та 5 осіб, після декількох їх відмов від запропонованих посад, були звільненні за скороченням штату.

Дійсно, ОСОБА_1 написав про свою згоду на зайняття посади начальника планово-фінансового відділу та начальника водної станції, але позивач не був працевлаштований у зв`язку із його невідповідністю необхідним кваліфікаційним вимогам, серед іншого відсутність необхідного стажу на зайняття посади.

Перед звільненням позивачу не пропонувалися вакантні посади науково-педагогічних працівників, оскільки для зайняття таких посад існує окремий порядок, якому передує проходження особою конкурсного відбору, а відтак особа не може бути просто переведена на викладацьку посаду. Конкурс на заміщення вакантної посади науково-педагогічного працівника оголошується окремим наказом ректора університету, а оголошення про проведення конкурсу, терміни та умови його проведення публікуються на офіційному веб-сайті університету. Особи, які виявлять бажання взяти участь у конкурсі мають подати відповідні заяви та прийняти участь у конкурсі, що є обов`язковим й для ОСОБА_1 у разі наявності бажання на зайняття ним викладацької посади.

Позивач не є членом профспілкової організації Херсонського державного університету, а тому згода на його звільнення профспілкою не надавалася.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представники Херсонського державного університету Чубатов С.О. та ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечували. Пояснили, що завданням експлуатаційно-технічного відділу, в якому працював позивач, було створення комп`ютерної мережі університету, комп`ютерних класів, підключення комп`ютерного обладнання. На момент ліквідації відділ (23,5 ставок) виконував лише технічне обслуговування встановленого обладнання. За рішенням наукової ради утримання відділу було визнано економічно неефективним та прийнято рішення про його ліквідацію. У разі нагальної потреби послуги з технічного обслуговування періодично здійснюються запрошеними на підставі цивільно-правових договорів вузькоспеціалізованими фахівцями.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 06 вересня 2010 року перебував у трудових відносинах з Херсонським державним університетом та з 01 вересня 2016 року займав посаду провідного фахівця експлуатаційно-технічного відділу.

Згідно наказу №266-к від 29 травня 2019 року ОСОБА_1 був звільнений з посади з 31 травня 2019 року у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу «Експлуатаційно-технічний відділ» і його відмовою від переведення на іншу роботу, згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.11).

Під час розгляду справи встановлено, що позивач не був членом первинної профспілкової організації Херсонського державного університету, а тому до спірних правовідносин положення ст. 43 КЗпП України не застосовуються.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до положень статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Ухвалюючи у справі рішення про відмову у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, зокрема положень ст.49-2 КЗпП України, а саме: відповідач належним чином попередив ОСОБА_1 про майбутнє звільнення та останньому були запропоновані вакантні посади, що існували на цей період у Херсонському державному університеті, від зайняття яких позивач відмовився, а обрані ОСОБА_1 дві посади він не міг обіймати у зв`язку із відсутністю достатнього кваліфікаційно-освітнього рівня.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що вчена рада вищого навчального закладу ухвалює за поданням керівника вищого навчального закладу рішення про утворення, реорганізацію та ліквідацію структурних підрозділів.

21 лютого 2019 року вченою радою Херсонського державного університету прийнято рішення про необхідність внесення змін в структуру університету та припинення діяльності експлуатаційно-технічного відділу.

Наказом в.о. ректора Херсонського державного університету №150-Д від 21 лютого 2019 року «Про зміни структури Херсонського державного університету» припинено діяльність експлуатаційно-технічного відділу з 31 травня 2019 року (а.с. 17).

Згідно наказу в.о ректора Херсонського державного університету №169-Д від 27 лютого 2019 року «Про внесення змін до штатного розпису (зміни структури Херсонського державного університету)», з 31 травня 2019 року внесено зміни до штатного розпису університету: переведено із загального до спеціального фонду підрозділ «Експлуатаційно-технічний відділ» у кількості 23,5 ставки. По спеціальному фонду скорочено підрозділ «Експлуатаційно - технічний відділ» у кількості 23,5 ставки та посади: начальник відділу 1,0 ставка; заступник начальника 1,0 ставка; провідний фахівець 13,5 ставок; фахівець ІІ категорії 1,5 ставки; фахівець 5,5 ставки; лаборант 1,0 ставка (а.с. 16).

28 лютого 2019 року в.о. ректора направив до профспілкового комітету співробітників Херсонського державного університету подання про погодження звільнення працівників експлуатаційно-технічного відділу, яке згідно протоколу зборів первинної профспілкової організації №8 від 05 березня 2019 року було задоволено (а.с.75, 76-77).

На виконання наказу в.о ректора університету №198-Д від 11 березня 2019 року створено робочу комісію з контролю за виконанням умов Колективного договору щодо припинення діяльності експлуатаційно-технічного відділу (а.с. 78).

25 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 письмово, під особистий підпис, був попереджений про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 31 травня 2019 року (а. с. 88-89).

Наведенні обставини підтверджуються зібраними по справі доказами, аналіз яких дає підстави дійти висновку про дотримання роботодавцем положень ст.49-2 ч.1 КЗпП України щодо своєчасності повідомлення позивача про наступне вивільнення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідач не виконав вимоги ст.49-2 ч.3 КЗпП України та одночасно з попередженням про звільнення не запропонував йому іншу роботу в університеті, яка б відповідала його освітньо-кваліфікаційному рівню, колегія суддів оцінює критично.

Так, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на роботодавця з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. За змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися в університеті протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17.

Зібранні у справі докази свідчать, що на виконання положень ст.49-2 ч.3 КЗпП України позивачу чотири рази у вигляді надання єдиного списку було запропоновано усі вакантні в університеті посади (інша робота) протягом усього періоду, як з часу його попередження про звільнення, так і на день звільнення.

З досліджених в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій списків вакантних посад, запропонованих ОСОБА_1 11 та 22 квітня 2019 року, 16 та 21 травня 2019 року, вбачається, що позивач від більшості з них відмовився шляхом написання відмови у графі кожної запропонованої посади, з проставленням особистого підпису на підтвердження цієї обставини, й погодився на зайняття посади керівника навчально-тренувального центру та посади начальника планового відділу (а.с.94-97, 99-112).

З пояснень представників Херсонського державного університету та матеріалів справи встановлено, що посади, на які позивач погодився та подав на ім`я в.о. ректора заяви про розгляд його кандидатури, а саме: начальника планового відділу та керівника навчально-тренувального центру не відповідали освітньо-кваліфікаційному рівню ОСОБА_1 , що підтверджується Положеннями про зазначені відділи та встановленими до цих посад вимогами (а.с.127-136).

Доводи апеляційної скарги про те, що звільнення носило вибірковий характер, а скорочення штату «штучний» характер, тобто відбулося фіктивне скорочення, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення суду. За встановленими у справі обставинами з`ясовано, що дійсно у визначений спосіб була припинена діяльність відділу, де працював позивач. Останній не надав належних та допустимих доказів щодо наявності обставин, які б унеможливлювали його звільнення або свідчили про наявність у нього вищого кваліфікаційно-освітнього рівня для зайняття вакантних в університеті посад у порівняні з іншими працівниками.

Посилання апелянта на те, що його звільнення проведено з порушенням вимог ст. 43 ч.1 КЗпП України, без попередньої згоди первинної профспілкової організації, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки як зазначалося вище позивач не був членом первинної профспілкової організації працівників Херсонського державного університету, а тому згода первинної профспілкової організації на його звільнення не є обов`язковою. Крім того, питання вивільнення працівників експлуатаційно-технічного відділу було предметом розгляду профспілкової організації 05 березня 2019 року.

Таким чином, ураховуючи встановлені обставини по справі, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотримання вимог трудового законодавства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення.

Ураховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 жовтня 2020 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 09 березня 2021 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.В. Кутурланова

Л.А. Приходько