Справа № 950/569/20
Номер провадження 2/950/29/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,

з участю: позивача-відповідача - ОСОБА_1 , представника позивача-відповідача адвоката Щербак С.В., відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , представниці відповідачки-позивачки адвоката Берестовської С.О., представниці третьої особи Хоменко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, третя особа: служба у справах дітей Лебединської міської ради;

ВСТАНОВИВ:

Позивач-відповідач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що 21.09.2013 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між сторонами не склалося, а тому з березня 2020 року вони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують. З того часу донька мешкає з ним і він один займається її вихованням. За час подружнього життя відповідачка неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, приділяла дитині мало уваги, не займалася її вихованням, розвитком, залишала її без нагляду, не готувала для дитини їжу, не займалася пранням її одягу, матеріально дитину не забезпечувала. Весь період перебування у шлюбі він один здійснював утримання сім`ї. Також мати жодним чином не займалася питанням медичного огляду дитини. Крім цього, ОСОБА_2 неодноразово влаштовувала сварки як з ним, так і з його батьками, вчиняла бійки, використовуючи при цьому нецензурну лайку. На даний час ОСОБА_4 перебуває на його повному утриманні. Вона забезпечена всім необхідним - їжею, одягом, іграшками, засобами гігієни, ліками, навчальними матеріалами. Дитина влаштована та відвідує дитячий навчальний заклад. За місцем проживання вона має багато друзів, підтримує з ними спілкування. Він має постійне місце роботи та житлове приміщенням з усіма зручностями на відміну від матері дитини, яка забезпечити дитину житлом не має можливості. На даний час проживає в орендованій квартирі, в якій не створено умов для проживання дочки, відсутнє окреме місце чи кімната для проживання, виховання та підготовки дитини до школи. ОСОБА_1 вважає, що стан психічного здоров`я відповідачки та її ставлення до дочки, а також незадовільне матеріальне становище не дозволяє проживання дитини з матір`ю і може зашкодити її здоров`ю. Тому він просив визначити місце проживання ОСОБА_4 разом ним та стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дитини до її повноліття.

Відповідачка-позивачка в зустрічному позові до ОСОБА_1 послалась на те, що 26.02.2020 року вона звернулася до Лебединського районного суду Сумської області із позовною заявою про розірвання шлюбу з останнім. На той час проживала у батьків чоловіка, а ОСОБА_1 постійно погрожував їй тим, що забере доньку і з цих підстав вона була змушена лишатися проживати у будинку своїх свекрів аби бути поруч з дитиною. 20.03.2020 року її силою вигнали з помешкання, пообіцявши віддати дитину вранці. Однак, по теперішній час дочка залишається проживати з батьком і останній чинить їй перешкоди навіть у спілкуванні з дитиною. Вона має педагогічну освіту, працює на посаді педагога-організатора Павленківської НВК та має самостійний заробіток. Має відмінний стан здоров`я, у лікарів психіатра та нарколога ніколи не лікувалася, на обліку не перебувала. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Не судима, батьківських прав не позбавлялася. Проживає в орендованій квартирі з усіма зручностями. Вважає, що дитина, проживаючи разом з нею, буде забезпечена всім необхідним для фізичного, духовного та розумового розвитку, для неї створені всі необхідні умови проживання, навчання та відпочинку. Між неї та дочкою дуже тісний зв`язок, вони мають дружні стосунки і дочка до неї прихильна та хоче проживати з матір`ю. В свою чергу вона боїться батька у зв`язку з тим, що той чинить на неї тиск. Визначення місця проживання дочки з батьком зашкодить інтересам ОСОБА_4 та порушить її права. Тому ОСОБА_2 просила визначити місце проживання доньки разом з нею та стягнути з ОСОБА_1 на її користь усі понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач-відповідач та його представниця позовні вимоги про визнання місці проживання дитини разом з батьком підтримали. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 заперечили з мотивів, наведених в первісній позовній заяві. Також вважають, що висновок Лебединської РДА про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір`ю є неналежним доказом та не може братись до уваги.

Відповідачка-позивачка, а також її представниця в судовому засіданні послались на те, що донька повинна залишитися з матір`ю, оскільки ОСОБА_1 не навів підстав, які б свідчили про неможливість такого проживання, а малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише коли для цього є виняткові обставини.

Представник служби у справах дітей Лебединської міської радив судовому засіданні вважає, що рішення слід ухвалити на користь ОСОБА_2 та врахувати при цьому відповідний висновок служби у справах дітей, за яким місце проживання дитини доцільно визначити разом з матір`ю.

Свідок ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні, показала, що вони проживали всі разом в с. Павленкове. У ОСОБА_2 нервовий зрив був не один раз. Вона вживала заспокійливі засоби. Дитина завжди була з нею, оскільки батьки постійно працювали та ждала з більшим бажанням з роботи батька. На її думку ні в матері до дитини, ні в дитини до матері прихильності не має. До дитячого садка доньку проводив завжди батько. Коли мати залишила дитину, то кожен її візит з метою поспілкуватися з донькою закінчувався сваркою. Для дитини у їх будинку є окрема кімната.

Свідок ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, показав, що під час спільного проживання як правило дитину в дитячий садок відводив батько і він же її забирав. В будинку для дитини є окрема кімната, але спить дитина з бабусею. Останнім часом перед тим як ОСОБА_2 залишила будинок, в сім`ї стали виникати конфлікти через її агресію. Дитина була при цьому присутня, плакала. Їжу для дитини готувала бабуся, в той час коли мати займалася особистими справами. ОСОБА_4 на його думку більш прихильна до батька та дідуся з бабусею. На візити матері дитина ніяк не реагує.

Свідок ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні, показала, що декілька раз на рік вона приїздить в с. Павленкове до Дігтярів. Вона ніколи не бачила щоб ОСОБА_2 приділяла хоч якусь увагу дитині. Бабуся завжди готує для неї їжу та за нею доглядає.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 є її племінник і вона часто буває в цій родині. Вона помічала, що дитина як правило перебуває з бабусею, яка за нею доглядала та готує їжу. Ніякою роботою по господарству ОСОБА_2 не цікавилася. На її думку дитина звикла до того будинку та прихильна до цих людей і якщо її забрати, то вона отримає велику психологічну травму. Також був випадок коли ОСОБА_2 з господарства виганяла інших дітей та вчиняла сварки.

Свідок ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні, показала, що вона часто відвідувала цю родину. ОСОБА_2 бачила рідко і у неї склалося враження, що та уникає зустрічей з іншими людьми. Вважає останню агресивною. На її думку дитина не відчуває відсутності матері. Зі слів односельців знає, що коли мати відвідує дитину, то кожен такий візит закінчувався сваркою.

Свідок ОСОБА_10 , допитана в судовому засіданні, показала, що вона є сусідкою і добре знає родину ОСОБА_11 . Після того як ОСОБА_2 вчинила сварку коли відвідувала дочку, то на прохання ОСОБА_5 вона стала бути присутньою під час наступних відвідин ОСОБА_2 . У її присутності остання для дитини нічого не привозила. Візити відбувалися як правило в будинку чи на вулиці. Незначний час дитина відвідувала дитячий садок. Туди її відводив зазвичай батько або бабуся чи дідусь.

Свідок ОСОБА_12 , допитаний в судовому засіданні, показав, що він працює на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Павленківської НВК. ОСОБА_2 знає з березня 2019 року по спільній роботі, а ОСОБА_1 знає ще зі школи, так як був його класним керівником. Він часто бачив як дитину до дитсадка відводили чоловік та дружина. Враження про ОСОБА_2 , як про колегу, у нього добре. Свої обов`язки остання виконує на належному рівні. Агресивного поводження з її боку він ніколи не бачив. Якась скарга на неї була, але ця скарга була від родички ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 , допитана в судовому засіданні, показала, що вона є рідною тіткою позивача і знає, що перші роки його подружнього життя були добрими. Коли народилася дитина, то ОСОБА_2 не стала справлятися зі своїми батьківськими обов`язками. Було таке, що дитина лягала спати уже після того як заснула мати. На даний час дитина не сприймає ОСОБА_2 як матір.

Свідок ОСОБА_14 , допитана в судовому засіданні, показала, що вона є родичкою позивача. Влітку їх діти часто гуляють разом. Траплялося так, що діти хотіли їсти, але мати займалася своїми справи за комп`ютером. Траплялися випадки коли вона підвищувала голос на дітей. Дитина часто розповідає, що купив батько, але про матір не згадує.

Свідок ОСОБА_15 , допитана в судовому засіданні, показала, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . Відносини між дочкою і онукою добрі. Дитину в дитячий садок вони з чоловіком водили разом. Вважає, що мати належним чином виконувала свої обов`язки по вихованню дитини. Під час конфлікту, який виник взимку 2020 року, трапилося так, що дитина залишилася з батьком, а на другий день коли поїхали її забирати, то ОСОБА_1 сказав, що дитину не віддасть. На даний час ОСОБА_2 проживає зі співмешканцем. Той постійно возить її на роботи. Коли у квітні 2020 року вони поїхали на день народження дитини, то їх вигнали.

Свідок ОСОБА_16 , допитана в судовому засіданні, показала, що працює вихователем навчального закладу в с. Павленкове тривалий час і знає, що дитину любить як батько, так і мати. Часто вони вдвох її приводили у дитсадок та разом забирали. Мати постійно допомагала у заходах, які проводилися в дитсадку. Може сказати, що дитина прихильна до обох батьків, Часто запитує, де її мама. На її думку відповідачка хороший педагог і її люблять діти.

Свідок ОСОБА_17 , допитана в судовому засіданні, показала, що працює в службі у справах дітей Лебединської міської ради і у травні 2020 року з іншим фахівцем відвідувала помешкання по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_2 . Житлово-побутові умови проживання були задовільні. За наслідками огляду складався відповідний акт.

Свідок ОСОБА_18 , допитана в судовому засіданні, показала, що 01.02.2021 року вона виходила на місце та обстежувала умови проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 . У квартирі на той час було охайно, чисто та тепло. Для дитини є облаштоване окреме місце. Житлова площа помешкання становить 11,5 кв.м. Вона як працівник служби обстежувала помешкання самостійно. Обов`язкового комісійного обстеження законодавством не передбачено. По досвіду роботи може сказати, що багато сімей на даний час мешкають в однокімнатних квартирах. Чітких норм площі, необхідної для проживання сім`є, не визначено. Вважає, що в квартирі ОСОБА_2 створені всі умови для проживання дитини.

Спеціаліст ОСОБА_19 , в судовому засіданні повідомила, що вона обстежувала дитину сторін і прийшла до висновку, що її психічний стан має підвищений рівень тривоги, виявлена напруженість тоді коли питання стосувались відносин в сім`є, стан не стабільний, уникнення тем щодо мами, школи, невпевненості, що вона розповідала про стосунки з мамою. Нею були застосовані стандартизовані методики, відповідно до яких дитина 87 відсотків віддає батькові, 80 бабусі з дідусем, 25 матері. Дівчинка відвідує навчальний заклад, не виглядає покинутою. Вона провела з дитиною три зустрічі по декілька годин. Діти по різному реагують на розлучення батьків. Як правило для дитини ця ситуація не проста. Як дитина реагує визначається ще й тим, які стосунки у неї з батьками були до цього. Емоційні стосунки ОСОБА_4 з мамою на момент звернення були недостатні. Якби дитина приїхала з мамою, то можливо висновки були б інші. На її думку дівчинка повинна виявляти зацікавленість щоб бути з матір`ю, але цього контакту немає. На її думку дитина дистанційована від матері. Інформації про те скільки дитина проживає з батьком у неї немає. Те що дитина на разі готується до школи з матір`ю, то такого контакту достатньо.

Вислухавши сторони, їх представників, представника третьої особи, свідків, спеціаліста, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити, а вимоги ОСОБА_2 задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружилися, що доводиться свідоцтвом про шлюб (а.с. 14).

З свідоцтва про народження (а.с. 15) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька ОСОБА_3 .

Подружнє життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, а з березня 2020 року вони з ОСОБА_1 проживають окремо.

Дитина весь цей час мешкає з батьком та дідусем ОСОБА_6 і бабусею - ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 .

Припинивши спільне проживання, сторони не дійшли згоди у вирішенні питання з ким залишиться їх малолітня дочка і з цього приводу між ними склався спір.

Ухвалюючи рішення, суд не погоджується з доводами позивача-відповідача та вважає, що останній не навів обставин, які є підставою для прийняття рішення про розлучення дитини зі своєю матір`ю.

ОСОБА_1 заявляє, що відповідачка-позивачка від народження дитини неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, приділяла дитині мало уваги, не займалася її вихованням, розвитком, не готувала їй їжу, не прибирала за нею, не відводила та не забирала доньку з дитячого садка, вчиняла в сім`ї сварки та бійки в присутності дитини.

Крім показів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 такі факти іншими доказами підтверджені в судовому засіданні не були.

До показів вказаних свідків суд відноситься критично, оскільки зазначені особи є родичами ОСОБА_1 і їх покази спростовуються показами інших свідків та письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, свідок ОСОБА_12 , показав суду, що працює разом ОСОБА_2 в Павленківській НВК. Враження про неї у нього добре, якогось агресивного поводження з її боку він ніколи не бачив. Ствердив той факт, що дитину до дитячого садка відводили як батько, так і мати.

Свідок ОСОБА_16 показала, що на її думку дитину люблять обоє батьків. Часто вони вдвох її приводили до дитсадка та разом забирали. Мати допомагала у заходах, які проводилися в дитсадку. Може сказати, що дитина прихильна до обох батьків, Часто запитує, де її мама. Свідок характеризує ОСОБА_2 як хорошого педагога, якого люблять діти.

З заяв (т. 1 а.с. 58, 62, 63, 66) та пояснень (т. 1 а.с. 64-65, 67) вбачається, що після того як ОСОБА_2 примусово було розлучено з дитиною, ОСОБА_1 та його батьки чинили перешкоди у спілкуванні матері з донькою, безпідставно не надавали можливості з нею бачитися та спілкуватися, а тому вона неодноразово зверталася до Лебединської РДА та Лебединського відділу поліції з проханням вирішити питання щодо її безперешкодного спілкування з донькою.

Зазначене свідчить про небайдуже ставлення матері до долі своєї дитини та про бажання ОСОБА_2 бути разом з донькою.

З приводу сварок в сім`ї, які начебто вчиняла ОСОБА_2 , в матеріалах справи мається судове рішення (т. 1 а.с. 160-162) та витяг з ЄРДР (а.с. 168), яким доводиться наступне.

ОСОБА_2 притягувалася до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом домашньої сварки, яка мала місце о 21:00 год. 20.03.2021 року, але постановою Лебединського районного суду Сумської області від 15.05.2020 року провадження у справі було закрито у зв`язку з відсутністю в діях відповідачки-позивачки складу адміністративного правопорушення. При цьому суд встановив, що навпаки відносно ОСОБА_2 були вчинені протиправні дії з боку ОСОБА_6 , її колишнього свекра, який того вечора виганяв невістку з будинку та погрожував їй фізичною розправою.

Щодо факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_20 , відомості про що внесено до ЄРДР, то з даного приводу відповідне рішення, яким би було встановлено винуватість ОСОБА_2 , в матеріалах справи відсутнє.

Інших доказів на підтвердження своїх доводів в цій частині ОСОБА_1 не надано.

Відносно стану психічного здоров`я ОСОБА_2 , який позивач-відповідач вважає незадовільним, то такі висновки ОСОБА_1 не відповідають дійсності, оскільки згідно довідки КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» (т. 1 а.с. 55) відповідачка-позивачка на обліку у лікаря-психіатра при Лебединській ЦРЛ не перебуває.

Доказів протилежного ОСОБА_1 суду не надав.

Зі змісту характеристик з місця роботи ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 56, 57) вбачається, що за час роботи в комунальному закладі Сумської обласної ради - Штепівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Лебединського району з 12.09.2013 року по 10.04.2017 року на посаді вихователя відповідачка-позивачка зарекомендувала себе позитивно, за характером спокійна та врівноважена, на протязі усього періоду роботи жодної скарги на педагога не надходило. З 11.03.2019 року вона працює у Павленківському НВК на посаді педагога-організатора, характеризується позитивно, відзначається загальною культурою, високими моральними якостями.

З довідок (т. 2 а.с. 13, 14) вбачається, що ОСОБА_2 на даний час проживає по АДРЕСА_3 зі своїм співмешканцем.

На підтвердження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 мається акт обстеження умов проживання (т. 2 а.с. 12), з якого вбачається, що житлово-побутові умови відповідачки-позивачки є добрими, для дочки в квартирі облаштоване окреме спальне місце, стіл для навчання, мається ноутбук, шафа для одягу. Продуктами харчування сім`я забезпечена в достатній кількості.

Свідок ОСОБА_18 , допитана в судовому засіданні показала, що вона особисто обстежувала умови проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою та було встановлено, що на час обстеження у квартирі охайно, чисто та тепло. На її думку в помешканні створені всі умови для проживання дитини.

На підтвердження матеріального становища ОСОБА_2 суду надана довідку про доходи (т. 1 а.с. 51), якою стверджується, що вона має самостійний заробіток за постійним місцем роботи в Павленківському НВК.

Щодо характеризуючих даних, даних про житлово-побутові умови проживання та матеріальне становище ОСОБА_1 , то на думку суду вони також є задовільними. Останній забезпечений житлом, має постійний та достатній заробіток, характеризується позитивно, що доводиться відповідними доказами (т. 1 а.с. 18, 21-23, 24-25, 26, 77, 79-94, 136-139, 140, 142-145, 146, 148-151, 152, 154).

При ухваленні рішення суд також враховує й те, що в ході судового розгляду практичними психологами ОСОБА_19 та ОСОБА_21 проводилися обстеження малолітньої ОСОБА_22 , про що у справі маються висновок (т. 1 а.с. 170-173) та довідка про психологічне обстеження дитини (2. а.с. 44-46).

Однак, до висновку ОСОБА_19 суд відноситься критично з тих підстав, що дослідження дитини проводилося лише у присутності батька на відміну від дослідження, яке проводила психолог ОСОБА_21 . В судовому засіданні ОСОБА_19 ствердила, що якби дитина приїхала з мамою, то можливо її висновки були б інші.

Таким чином, суд приймає лише висновки, яких дійшов спеціаліст ОСОБА_21 .

Так, з довідки психолога (2. а.с. 44-46) вбачається, що дитина не ігнорувала наявності біологічної матері в її оточенні. ОСОБА_4 постійно прагнула зорового контакту, обіймала, радісно пригорталася до мами. Мама відповідала взаємністю, чуйно й лагідно підтримувала дитину. З батьком також мав місце гарний зоровий контакт, але було помітно, що дитина дуже скучила саме за мамою.

Виходячи з усіх розповідей та результатів тестів - емоційно ОСОБА_4 однаково комфортно почуває себе і з мамою і з татом. Великої шкоди може нанести тривалий розрив з найближчою людиною в оточенні дитини (у випадку ОСОБА_22 - це її мати.) Тривалий розрив з батьком також може нанести психологічну травму, тому регулярне спілкування з обома батьками у рівних умовах усамітнення - обов`язкове.

Згідно з вимогами сімейного законодавства України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який повинен надати відповідний висновок щодо розв`язання спору.

Так, частиною 5 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Органом опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації було розглянуто питання щодо можливості проживання малолітньої дитини сторін, з одним із батьків та зроблено висновок (т. 1 а.с. 111-114) про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю.

Даний висновок затверджено розпорядженням голови Лебединської РДА № 130-ОД від 15.06.2020 (т. 1 а.с. 110).

При цьому суд не погоджується з запереченнями сторони ОСОБА_1 про недопустимість зазначеного висновку, оскільки Лебединська районна державна адміністрація на час складання та затвердження висновку була діючим органом, наділеним відповідними повноваженнями, а тому цей висновок сумніву не викликає та приймається судом як належний доказ.

Відповідно до вимог статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Суд вважає, що в судовому засіданні не було добуто доказів на підтвердження обставин, що є винятковими у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю.

Одночасно суд встановив, що мати дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку доньки, мати добре до неї ставиться і між ними має місце прихильність один до одного, а доводи позивача-відповідача про неналежне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження.

З огляду на встановлені у справі обставини, приймаючи до уваги те, що саме мати в найбільшій мірі може сприяти більш гармонійному розвитку своєї малолітньої дитини, суд вважає, що правові підстави для розлучення доньки зі своєю матір`ю відсутні, а тому доходить висновку, що місця проживання ОСОБА_3 слід визначити з ОСОБА_2 , узадоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Оскільки рішення ухвалене на користь відповідачки-позивачки, суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_1 обов`язок відшкодувати ОСОБА_2 усі понесені і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн.(т. 1 а.с. 68).

На підставі вище наведеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 79, 84-85, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 19, 160, 161 СК України, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину - відмовити повністю.

Вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) кошти в розмірі 840,80 грн. на відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.07.2021.

Суддя Чхайло О. В.