ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/346/21Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/817/706/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Дикун С. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - позивачки ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Зборівського районного суду від 15 квітня 2021 року (головуючий суддя Чорна В.Г., повний текст рішення складено 20 квітня 2021 року) у справі № 599/346/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 5000 грн щомісячно.

Позивачка зазначила, що перебувала із ОСОБА_3 у шлюбі, який рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2012 року між ними розірвано. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_6 , яка є повнолітньою, навчається у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка на денній формі навчання. Завершення навчання 30 червня 2024 року. У звязку з навчанням ОСОБА_6 не має можливості працювати. Вона сама оплачує їй проживання в гуртожитку, дорожні витрати, харчування, одяг, засоби гігієни, літературу, посібники, послуги Інтернету та телефонного зв`язку, тощо. Відповідач жодним чином не бере участі у цих витратах а її особистих коштів не вистачає, оскільки ще утримує сина ОСОБА_7 .

Посилаючись на наведене, просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Зборівського районного суду від 15 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (з 01.01.2021 Тернопільського) району в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 (з 01.01.2021 Тернопільського) району аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи 25 лютого 2021 року і до 30.06.2024 року - закінчення навчання в Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка.

Стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (з 01.01.2021 Тернопільського) району, в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. ЄДРПОУ-37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001.код класифікації доходів бюджету 22030106.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав значення тому, що відповідно до п.12 Договору про навчання у закладі вищої освіти №дб-0428 від 15.09.2020р. фінансування навчання ОСОБА_2 здійснюється за рахунок видатків державного бюджету, а дані про вартість підручників, проїзд до навчального закладу, проживання в матеріалах справи відсутні; судом не враховано того, що відповідач є інвалідом III-ої групи та потребує постійного лікування та придбання ортопедичного взуття. Не дослідив Індивідуальної програми реабілітації інваліда №320 від 27.02.2020р. та відповідно не врахував, що у ОСОБА_3 наявні обмеження до пересування та до трудової діяльності, а хвороба прогресує та загрожує втратою самообслуговування. Також суд не врахував, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син ОСОБА_8 на утримання якого він сплачує аліменти.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився без поважних причин, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 заперечили відносно апеляційної скарги та пояснили, що рішення суду є законним обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданим повторно Зборівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 09.06.2017 року, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записано: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 (а.с.6).

Рішенням Зборівського районного суду від 19 липня 2019 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 червня 2019 року і до їх повноліття (а.с.9)

ОСОБА_2 з 05.09.2020 року навчається у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка (факультет іноземних мов) на денній формі навчання. Термін навчання з 15.09.2020 - 30.06.2024 р, згідно довідки №318 від 22 жовтня 2020 року (а.с.11) та договору про навчання у закладі вищої освіти №дб-0428 від 15.09.2020 р. (а.с.12)

Відповідач - батько ОСОБА_2 - інвалід ІІІ групи та потребує постійного лікування та придбання ортопедичного взуття, відповідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №320 від 27.02.2020р. (23-26).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки під час навчання у сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 25 лютого 2021 року і до 30.06.2024 року - закінчення навчання в Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка.

З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17).

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що дочка відповідача у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку у розмірі 1500 грн. щомісячно спроможний надати відповідач.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи у скарзі про те, що ОСОБА_3 не має можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, оскільки вони спростовуються наявною у справі довідкою про заробітну плату ОСОБА_3 , який працює в ВАТ Тернопільобленерго (а.с. 47).

Встановлено, що згідно рішення, доводи про те, що відповідач є інвалідом III групи та сплачує аліменти на сина ОСОБА_7 , судом враховано при визначенні розміру аліментів частковому задоволенні позову.

Оскільки місцевим судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обгрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Зборівського районного суду від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 липня 2021 року.

Головуючий

Судді