22-ц/804/622/21
221/8512/19

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„16 березня 2021 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 221/8512/19
Номер провадження 22-ц/804/622/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М., Попової С.А.
за участю секретаря: Грішко С.В.
учасники справи :
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року головуючого судді Безрук Т.В. зі складанням повного тексту судового рішення 14 грудня 2020 року по цивільній справі про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні майном автомобілем ЗАЗ-DAEWOO Т13110, 2007 року випуску, червоного кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , ідентифікатор ТЗ НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, шляхом передачі останній вказаного автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від автомобіля. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що визнані судом встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивач по справі надала достатні докази наявності предмету спору у відповідача - свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний автомобіль, копію талону - повідомлення про прийняття заяви до поліції про кримінальне правопорушення; свідки підтвердили користування автомобіля відповідачем. У судовому засіданні позивач пояснила, що свідоцтво про право на спадщину за законом вона отримала без надання правового документу на автомобіль на підставі інформації з територіального центру про реєстрацію транспорту. Талон-повідомлення поліції про отримання заяви про кримінальне правопорушення від 08 листопада 2019 року не свідчить, що спірний автомобіль знаходиться у відповідача, оскільки це тільки факт звернення до поліції, на час прийняття рішення судом позивачем не надано інформації про результати розгляду її заяві у поліції.

Також, зазначає, що приймаючи до уваги свідчення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що успадкований позивачем автомобіль перебуває у користуванні відповідача, судом не прийнято до уваги твердження відповідача про неприязні відносини між ним та свідками, об`єктивність свідчень свідків судом не досліджувалось.

Крім того, вказує, що свідоцтво про право на спадщину за законом не містить відомості про модель автомобілю. ЗАЗ DAEWOO має не один десяток моделей, у спірного автомобіля модель SENS. Йому належить автомобіль моделі ЗАЗ-DAEWOO LANOS, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію автомобіля, до реєстрації він користувався автомобілем за дорученням, про що зазначав у відзиві на позов. Свідки наполягали, що він возив восени 2019 року колишню дружину та доньку на автомобілі ЗАЗ - DAEWOO LANOS, чим підтвердили що автомобіль, який йому належить та на якому він возив свідка з дитиною - це один і той же автомобіль, а не спірний 3A3-DAEWOO SENS. Його автомобіль - має об`єм двигуна 1.498, а у спірному автомобілі об*єм двигуна - 1.298. Те, що свідки назвали правильно реєстраційний номер автомобіля - це тільки в угоду позивачу, оскільки позивач його мати, з якою в нього неприязні відносини, довгі судові спори, позивач принципово хоче йому нашкодити за допомогою колишніх тещі та дружини.

Зауважує, що ні мати, ні свідки не знали і не знають моделі спірного автомобіля. На час звернення до суду позивач не надала інформації - за ким зареєстрований спірний автомобіль і яка саме його модель та відмовилася від запиту такої інформації судом.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивований тим,що посилання відповідача на ту обставину, що у нього у власності є аналогічний автомобіль не має відношення до предмету розгляду справи. Ніхто не заперечує,що відповідач може мати у власності інший автомобіль. Ні у відзиві на позовну заяву,ні в судовому засіданні ,відповідач та його представник не спростували той факт,що після смерті батька ОСОБА_3 , відповідач повернув спірний автомобіль спадкоємцю. При цьому у відзиві , він підтвердив факт користування автомобілем,який належав спадкодавцю. Допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт того,що відповідач після смерті батька керував автомобілем. Більш того,свідки підтвердили,що це був саме той автомобіль,який належав померлому ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_5 також пояснювала,що вона добре знає автомобіль і ідентифікувала його як автомобіль померлого. Також вона пояснювала, що 08 листопада 2019 року відповідач зателефонував їй та поскаржився ,що автомобіль у нього забирає мати. Відповідач був обурений цим,кричав,що краще розіб*є автомобіль,ніж віддасть його. Тобто,у телефонній розмові відповідач підтвердив факт наявності у нього спірного автомобіля. Суд першої інстанції надав оцінку поясненням свідків та визнав їх належними та допустимими. Заперечуючи проти задоволення позову та повернення автомобіля, відповідач намагається таки досягти відкриття кримінального провадження стосовно угону автомобіля. Вважає , рішення суду першої інстанції за її позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння законним,обґрунтованим та, відповідно,таким ,що не підлягає скасуванню. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник адвокат Мірошнікова Т.А. підтримали доводи апеляційної скарги .У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Коломієць Г.Е. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін .

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з*явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання 24 лютого 2021 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм №3.9-13 за № 864 та судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.132-133,136). Надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю за участю представника адвоката Коломійця Г.Е.,заперечувала проти задоволення апеляційної скарги (а.с.112).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є., позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO T13110, 2007 року виписку, червоного кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , ідентифікатор ТЗ НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , що належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що відповідач ОСОБА_2 26 лютого 2020 року набув право власності на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, моделі LANOS, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2008 року випуску (а.с. 28)

Відповідно до копії талону повідомлення єдиного обліку № 14699 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію встановлено, що 08 листопада 2019 року, о 15:09 до Волноваського ВПИ ГУНП у Донецькій області надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття заходів до сина ОСОБА_2 , який не віддає авто ЗАЗ ДЕУ червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить заявниці, чим не виконує рішення суду щодо повернення транспортного засобу (а.с. 10).

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_2 . Ще до одруження та під час перебування їх у шлюбі у останнього в користуванні був автомобіль його батька ЗАЗ-DAEWOO LANOS, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Саме на цьому автомобілі в осені 2019 року колишній чоловік декілька разів возив її та їх спільну дитину з м.Волноваха до смт. Донське Волноваського району, останній раз 04 листопада 2019 року. То був той самий автомобіль, з тими самими номерами, а не інший, помилятися вона не може, оскільки добре знає вказаний автомобіль. 08 листопада 2019 року ОСОБА_2 зателефонував їй та поскаржився, що автомобіль у нього забирає мати. Відповідач був обурений цим, кричав, що краще розіб`є автомобіль, ніж віддасть його. Після цього дзвінка ОСОБА_2 повністю припинив спілкування з нею.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що є колишньою тещою відповідача ОСОБА_2 . Ще до одруження з її дочкою та під час перебування у шлюбі у останнього в користуванні був автомобіль його батька ЗАЗ-DAEWOO LANOS, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 . В осені минулому року ОСОБА_2 на вказаному автомобілі декілька разів привозив її доньку та онуку додому. Вона чітко бачила, що то був саме вказаний автомобіль, з тими самими номерами.

Задовольняючи позовні вимоги,суд першої інстанції, посилаючись на ст.ст.387,391 ЦК України ,виходив з того,що позивачем надані достатні докази на підтвердження того, що успадкований нею автомобіль перебуває у користуванні відповідача, такими доказами зокрема є показання допитаних свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Твердження відповідача та його представника про те, що між свідками та відповідачем склалися неприязні відносини, судом не прийняті до уваги, оскільки вказані обставини жодним чином не підтверджені. Посилання відповідача на рішення Волноваського районного суду від 04 грудня 2017 року, яким відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, судом визнано безпідставними, оскільки вказане рішення не містить жодних посилань на неприязні стосунки між колишнім подружжям.

З такими висновками суду, що не відповідають нормам права, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, не можна погодитись.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п.2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 367 ЦПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 ,посилаючись на ст.ст.387,391 ЦК України, просила зобов*язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні автомобілем,набутим нею після смерті чоловіка в порядку спадкування за законом,шляхом передачі їй автомобіля,свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від нього .

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду,викладених у постанові від 18 грудня 2019 року по справі № 522/1029/18, власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов). При цьому суд дійшов до висновку про неможливість одночасного пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (оскільки віндикація - це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого не власника) і про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном (оскільки негаторний позов - це позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння).Отже, віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. При цьому одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи ,на підтвердження позовних вимог позивачем надано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний автомобіль (а.с.12), копію талону - повідомлення єдиного обліку № 14699 про прийняття заяви до поліції про кримінальне правопорушення (а.с.10).

За повідомленням Територіального сервісного центру МВС № 14145 відповідно до інформації Єдиного державного реєстру ТЗ,станом на 26 лютого 2021 року , 26 травня 2007 року у ЦНППВАЗ м.Волноваха на ім*я ОСОБА_3 ,04 травня 1956 року, адресні дані : АДРЕСА_1 було зареєстровано транспортний засіб : ЗАЗ-DAEWOO T13110, 2007 року виписку, червоного кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , ідентифікатор ТЗ НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 та тимчасовий , реєстраційний талон у зв*язку з уточненням реєстраційних даних серії РРТ № 897866 . 19 вересня 2007 року у тому ж Центрі ТРТ було замінено на свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_5 . Станом на 26 лютого 2021 року власник вищезазначеного транспортного засобу не змінювався (а.с. 206).

З дослідженої у судовому засіданні апеляційного суду копії спадкової справи № 582/2017 на ім*я померлого 02 червня 2015 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,вбачається реєстрація 24 листопада 2017 року заяви сина померлого ОСОБА_2 до Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області про прийняття спадщини після смерті батька та рішення Волноваського районного суду Донецької області від 08 травня 2019 року по справі № 221/6855/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про надання додаткового строку для прийняття спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_2 ,яким відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с.139-201).

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_3 ,як у відзиві на позовну заяву ,так і в апеляційній скарзі позовні вимоги позивача не визнав, зазначаючи, що позивач не надала суду переконливих та достовірних доказів того, що він користується саме тим автомобілем, що належав його покійному батькові. Раніше, коли їх родина ще була дружньою, він дійсно їздив на належному батькові автомобілі і навіть був вписаний в технічний паспорт на автомобіль. Проте, він має власний автомобіль аналогічної марки та кольору, який придбав за власні кошти, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , яким він керував не один рік за дорученням, а потім зареєстрував його на своє ім`я, після оформлення купівлі-продажу 26 лютого 2020 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що відповідач ОСОБА_2 26 лютого 2020 року набув право власності на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, моделі LANOS,загальний легковий-загальний,Седан-В, червоного кольору, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_8 ,повна маса 1595,маса без навантаження 1010,категорія В, об*єм двигуна 1498,тип пального В,особливі відмітки СВ.АНС268942 04.12.2008 ДЩКП ТСЦ 1445/2020/1955342 26.02.2020 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2008 року випуску (а.с. 28).

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника про недоведеність позивачем позовних вимог,оскільки свідчення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , колишні теща та дружина , не є достатніми доказами ,та у своїй сукупності не дають підстав дійти висновку про наявність підстав ,які входять до предмету доказування.

На думку суду апеляційної інстанції проведення ідентифікації автомобіля потребує професійного обстеження вузлів, механізмів, агрегатів транспортного засобу, зокрема кузовів, ходової частини, двигунів, електрообладнання, сигналізаційної системи, підсвічування і т. д.

Ідентифікація за свідченнями свідків ЗАЗ-DAEWOO LANOS, червоного кольору,не свідчить про керування відповідачем саме автомобілем ,який належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Для захисту власником своїх прав в судовому порядку, обов*язковою передумовою є доведення протиправності вказаного діяння з боку відповідача .

Апеляційний суд ,у визначеному чинним цивільним процесуальним законодавством порядку ,оцінив всі надані сторонами докази в їх сукупності ,та дійшов висновку проте , що вимоги позивача недоведені,та у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є слушними . Аргументи відзиву відхиляються судом апеляційної інстанції ,як такі ,що спростовуються дослідженими матеріалами справи .

Оскільки, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не доведено наявності передбачених законом підстав,позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають.

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, таке рішення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову згідно із вищенаведеного мотивування.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На підставі ч.ч.1,2,13 ст. ст. 141, 382 ЦПК України апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ухвалюючи нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову , вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат по сплаті судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1261,20 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_9 ,яка зареєстрована та мешкає за адресою : АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,ІПН НОМЕР_10 ,який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_4 , судові витрати , понесені у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції , у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна ) грн.20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 22 березня 2021 року .

Судді: