Справа № 404/6929/20
Номер провадження 2/404/2047/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря - Гуйван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, виділення майна із спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, виділення майна із спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після його смерті, відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок (9/20 часток), що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності від 11.11.1982, виданого виконкомом Кіровоградської ради м. Кіровограда, книга №23 запис №6891. З 25.11.1954 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , в якому народився син - ОСОБА_3 .. В шлюбі, разом із ОСОБА_4 , за спільні кошти будували будинок, про що 1.11.1982 видано свідоцтво про право власності на будинок. Вважає, що житловий будинок (9/20 часток), що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , є спільною сумісною власністю подружжя. Тому вона як подружжя, який пережив іншого, має право на 9/40 частин будинку. Спадкодавець за життя склав заповіт (посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Лебедєвою Н.Л. 25.02.2013 в реєстрі за №123) на користь ОСОБА_2 . Оскільки вона є непрацездатною, то має право, незалежно від змісту заповіту, на половину частки, яка належала б кожному зі спадкоємців (3 особи) у разі спадкування за законом, а саме 1/6 від 9/20, тобто на 3/80. Просить суд визнати 9/20 частки житлового будинку, за адресою АДРЕСА_4 , - об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та її; визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на 9/40 частки житлового будинку; визнати за нею право власності на 3/80 частки будинку що складає обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив, в якому позовні вимоги не визнав. В обґрунтування зазначив, що спірний будинок (9/20 часток), що розташований за адресою

АДРЕСА_4 є особистою власністю його батька ОСОБА_4 , оскільки за рішенням суду, батько сплатив 06.02.1987 позивачці вартість її частки майна, на підтвердження зазначеного факту, вона власноруч написала розписку. Тому він, є єдиним спадкоємцем за заповітом, після смерті батька. Позивачка в будинку не проживала, мала лише реєстрацію місця проживання за зазначеною адресою, коштів на утримання спадкового будинку (частини будинку) не надавала, з спадкоємцем не проживала, участі в його похованні не приймала, здійснив поховання батька за власний кошт. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 08.12.2020 відкрито загальне провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.04.2021 закрито підготовче судове засідання і справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала. Суду пояснила, що перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. Будували будинок разом з чоловіком. Певний час ОСОБА_4 проживав з іншою жінкою, від якої народився син ОСОБА_2 , після чого, у 1977 році працювали разом на північі, де заробили кошти, за які продовжили будувати будинок. Вважає будинок спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, вважає, що будинок є спільною сумісною власністю його батьків, і мати має право як подружжя, яке пережило іншого на виділення в ньому частки, оскільки приймала участь у його будівництві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Гостіщева В.В. позов не визнав. Суду пояснив, що позивач отримала компенсацію за свою частку у спільному майні подружжя.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, інвентарну справу ООБТІ, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у кіровоградській області, 25.11.1954, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб.

В шлюбі народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідачем ОСОБА_2 надано свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , який зареєстрований у Пальмському Гудожського району Карельської АССР 05.07.1979.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) є батьками ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

В судовому засіданні досліджена інвентарна справа з ООБТІ домоволодіння по АДРЕСА_4 , з якої вбачається, що ОСОБА_4 успадкував після смерті батька ОСОБА_8 разом із матір`ю - ОСОБА_9 та сестрою - ОСОБА_10 право забудови по АДРЕСА_4 , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину від 11.11.1950.

Рішенням нарсуду 2 участка м. Кіровограда від 01.12.1960 частково задоволений позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на ј частину домоволодіння по АДРЕСА_4 .

В рішенні суду зазначено, що ОСОБА_12 в 1958 році уклав договір будівництва будинку по АДРЕСА_4 на своє ім`я, матері - ОСОБА_13 та сестри - ОСОБА_14 , пеебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, но мешкаючи з ОСОБА_6 у 1958 році почали будівництву і на березень 1960 року побудували фундамент та частину стін. В березні 1960 року ОСОБА_1 відновила спільне проживання з ОСОБА_4 та приняла активну участь у будівництві будинку як особистою працею так і коштами.

Зазначеним рішенням суду за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/9 частину домоволодіння по АДРЕСА_4 .

Рішенням нарсуду м. Кіровограда від 15.05.1961 визнано право власності на 1/9 частину домоволодіння по АДРЕСА_4 , яка раніше належало ОСОБА_1 за ОСОБА_4 , враховуючи що ОСОБА_1 за належну їй долю у домоволодінні отримала у грошовому виразі 388 руб.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29.12.1969 ОСОБА_4 та його сестра ОСОБА_14 успадкували після матері - ОСОБА_13 1/3 частину будинку з належними надвірними будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_4 .

ОСОБА_4 отримав 11.11.1982 свідоцтво про право власності на 9/20 частин домооволодіння по АДРЕСА_4 .

В свідоцтві зазначено, що 9/20 частин домоволодіння дійсно належить ОСОБА_4 на підставі рішення Кіровського райвиконкому № 1316 від 21.12.1981, взамін свідоцтва про право на спадщину від 29.12.1969, свідоцтва про право на спадщину від 11.11.1950 та рішення народного суду від 15.05.1961.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням нарсуду м. Кіровограда від 15.05.1961 встановлено, що ОСОБА_1 поділила спільне сумісне майно з ОСОБА_4 .

З цього виходить, що у 1961 році подружжя ОСОБА_16 здійснило поділ майна набутого у шлюбі, а позивачка реалізувала своє право на отримання частки майна у спільному майні подружжя, відповідно до ст. 22, 29 КЗпШС.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

У випадку набуття подружжям права власності на майно до 2004 року, а поділ спільного майна здійснює після 2004 року очевидно, що подружнє правовідношення виникло під час дії КпШС. У свою чергу права й обов`язки, яких сторони набувають у зв`язку з поділом спільного майна, виникають уже після того, як набув чинності СК України. Одна частина правовідношень регулюється старим законом (КпШС), а друга - новим (СК України).

У зв`язку з цим порядок набуття спільного майна та його правовий режим визначаються старим законом, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими новим законом.

За таких обставин розмір часток подружжя у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності, способи та порядок його поділу визначатимуться за правилами СК України.

Позивач посилається на те, що з 1961 по 1982 рік періодично проживала разом із ОСОБА_17 як подружжя. В період спільного проживання власними силами та спільними коштами будували домоволодіння та будинок.

У 1977 році виїжджала разом із ОСОБА_17 працювати на північ, після чого, за спільно зароблені кошти будували будинок власними силами разом із чоловіком, значно поліпшили його. Тому має право на Ѕ його частку.

Протягом усього часу, починаючи із 1954 року позивач мала реєстарцію місця проживання у спірному будинку.

Судом оглянута інвентарна справа ОБТІ домоволодіння по АДРЕСА_4 , з якої вбачається, що конфігурація будинку і взагалі домоволодіння з 1961 по 1982 рік дещо змінювалась, але суд не володіє спеціальними знаннями, які б надали можливість встановити, які саме перебудови та поліпшення в спірній частині будинку та домоволодінні, в цілому проведені з 1961 по 1982 рік.

Крім того, факт проведення у будинку та у домоволодінні значних поліпшень, добудов за рахунок та силами позивача, необхідно довести належними та допустимими доказами, яких суду не надано.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен надати докази разом із позовною заявою. Докази повинні бути належними, допустими та достовірними, що регламентує ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України, тобто докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тому вимога про визнання 9/20 частки житлового будинку, за адресою АДРЕСА_4 - об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та позивача та визнати за позивачем в порядку поділу майна подружжя право власності на 9/40 частки житлового будинку - задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

Враховуючи пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (надалі -"позиція Пленуму"), статтями 1216-1218, 1220, 1223, 1241 ЦКУ - при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини.

Отже, суд враховує, наявність трьох спадкоємців за законом, після смерті ОСОБА_4 , при обчисленні розміру обов`язкової частки, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом.

Позивач є непрацездатною, на момент смерті спадкодавця, тому має право на обов`язкову частину у спадщині в розмірі 3/80 частки житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 .

Оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, вимога про визнання за нею права власності на зазначену частку у спадщині підлягає задоволенню.

На підставі 22, 29 КЗпШС, ст. 1216-1218, 1220, 1223, 1241 ЦКУ, керуючись ст. 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, виділення майна із спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/80 частки житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , в порядку спадкування обов`язкової частки у спадщині, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні вимог про визнання 9/20 житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя права власності на 9/40 зазначеного будинку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі по 908,38 грн з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду складено 14.06.2021.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда