Справа № 216/6192/17
Провадження № 2/216/386/21
16 червня 2021 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,
за участю секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності частини житлового будинку з господарчими спорудами спадкодавцеві та визнання права власності на неї в порядку спадкування за законом,-
Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в одальшому уточнила та обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , якій за життя належала 1/8 частина домоволодіння з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно зі вказаним документом ОСОБА_4 належала 1/8 частина домоволодіння з господарчими спорудами, яке в цілому складалося з: житлового будинку А-ІІ, житлового будинку А-1, загальною площею 103,60 кв.м., вбиральні Д, сараю Е, вбиральні Ж, літньої кухні З, сараю И, вбиральні К, водопроводу І, замощення ІІ, забору № 1,2, воріт № 3. У передбачений законом строк позивач звернулась до Першої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, при цьому батько позивача ОСОБА_5 , її сестри ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та брат ОСОБА_9 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Постановою від 07.11.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно з акту ідеальних часток 1/8 частка домоволодіння по АДРЕСА_1 складає іншу частку, тому у зв`язку з розбіжностями в документах для визнання права власності на спадкове майно вона вимушена звернутися до суду. На підставі вищевикладеного, позивач просить: встановити факт належності спадкодавцеві ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі, на день її смерті спадкового майна: 1/4 частини домоволодіння з господарчими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,7 кв.м., житловою 18,0 кв.м. у житловому будинку «А-1», загальною площею 173,4 кв.м., сараю «Е», площею забудови 14,1 кв.м., літньої кухні «Л», площею забудови 4,9 кв.м., сушилки «М», площею забудови 8,3 кв.м., погрібу «Н», площею забудови 12,5 кв.м., гаражу «О», площею 17,5 кв.м., вбиральні «П», площею забудови 1,9 кв.м., огорожи № 8, воріт № 6 та № 7, водоколонки І, замощення ІІ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривому Розі, на спадкове майно, яке належало їй на день смерті та складалося з: 1/4 частини домоволодіння з господарчими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,7 кв.м., житловою 18,0 кв.м. у житловому будинку «А-1», загальною площею 173,4 кв.м., сараю «Е», площею забудови 14,1 кв.м., літньої кухні «Л», площею забудови 4,9 кв.м., сушилки «М», площею забудови 8,3 кв.м., погрібу «Н», площею забудови 12,5 кв.м., гаражу «О», площею 17,5 кв.м., вбиральні «П», площею забудови 1,9 кв.м., огорожи № 8, воріт № 6 та № 7, водоколонки І, замощення ІІ.
Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача ОСОБА_10 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України, ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №369 (а.с. 163-175) після смерті ОСОБА_11 спадщину отримала донька померлої ОСОБА_4 , що складає 1/8 частину домоволодіння з господарчими спорудами, яке в цілому складалося з: житлового будинку А-ІІ, житлового будинку А-1, загальною площею 103,60 кв.м., вбиральні Д, сараю Е, вбиральні Ж, літньої кухні З, сараю И, вбиральні К, водопроводу І, замощення ІІ, забору № 1,2, воріт № 3.
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 922 (а.с. 7) ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1240 (а.с. 8) та свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с. 9,10).
Згідно зі змісту постанови нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 07.11.2017 року (а.с. 14) вбачається, що в шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої ОСОБА_4 ОСОБА_1 . З заявами про відмову від прийняття спадщини звернулися: батько позивача ОСОБА_5 , її сестри ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та брат ОСОБА_9 . Більше з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Разом з цим, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з виниклими розбіжностями в документах на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду.
З листа КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 05.03.2018 року за № 266 (а.с. 59) встановлено, що відповідно до даних архівної справи право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в частках без виділення в квартири.
Листом від 24.04.2018 року № 465 (а.с. 94) КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» надало відомості та копію акту фактичного користування та розподіл домоволодіння на окремі домоволодіння (з окремими адресами), згідно з якими вбачається, що за життя спадкодавцеві ОСОБА_11 належала 1/4 частина домоволодіння, що розташоване: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з Акту фактичного користування № 0511/11-2017 від 13.11.2017 (а.с. 101) на момент смерті ОСОБА_4 , згідно з правовстановлюючих документів володіла 1/8 часткою домоволодіння (що складалось з двох житлових будинків) по АДРЕСА_1 . Після розподілу домоволодіння (з окремими адресами) вказана 1/8 частка фактично стала складати 1/4 частку від цілого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час частка ОСОБА_4 у домоволодінні складається з: 1/4 частки житлового будинку «А-1», а саме: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 38,7 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м, сарай «Е», площею забудови 14,1 кв.м, літньої кухні «Л», площею забудови 4,9 кв.м, сушили «М», площею забудови 8,3 кв.м, погребу «Н», площею забудови 12,5 кв.м, гаражу «О», площею забудови 17,5 кв.м, вбиральні «П», площею забудови 1,9 кв.м, огорожі №8, воріт №6 та №7, водоколонки «І», замощення «ІІ».
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 за життя була власником 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 334 ЦК України якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. У даному випадку позивач прийняла спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати право власності за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 доОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності частини житлового будинку з господарчими спорудами спадкодавцеві та визнання права власності на неї в порядку спадкування за законом задовольнити.
Встановити факт належності спадкодавцеві ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі, на день її смерті спадкового майна: 1/4 частини домоволодіння з господарчими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,7 кв.м, житловою 18,0 кв.м у житловому будинку «А-1», загальною площею 173,4 кв.м, сараю «Е», площею забудови 14,1 кв.м, літньої кухні «Л», площею забудови 4,9 кв.м, сушилки «М», площею забудови 8,3 кв.м, погрібу «Н», площею забудови 12,5 кв.м, гаражу «О», площею 17,5 кв.м, вбиральні «П», площею забудови 1,9 кв.м., огорожі № 8, воріт № 6 та № 7, водоколонки І, замощення ІІ.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривому Розі, на спадкове майно, яке належало їй на день смерті та складалося з: 1/4 частини домоволодіння з господарчими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,7 кв.м, житловою 18,0 кв.м у житловому будинку «А-1», загальною площею 173,4 кв.м, сараю «Е», площею забудови 14,1 кв.м, літньої кухні «Л», площею забудови 4,9 кв.м, сушилки «М», площею забудови 8,3 кв.м, погрібу «Н», площею забудови 12,5 кв.м, гаражу «О», площею 17,5 кв.м, вбиральні «П», площею забудови 1,9 кв.м, огорожі № 8, воріт № 6 та № 7, водоколонки І, замощення ІІ.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: не відомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: не відомий, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов