УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., за участю секретаря судового засідання Глазістової К.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Донецької області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальних та моральних збитків, спричинених незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з 15.02.2021 року перебуває вказана цивільна справа.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2021 року вказану справу передано судді Литвиненко Н.В.

Ухвалою судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Литвиненко Н.В. від 16 лютого 2021 року відкрито провадження по справі та призначеного підготовче судове засідання на 26 березня 2021 року о 13:00 годині.

24.02.2021 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла письмова заява про відвід суддів Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, зокрема судді Литвиненко Н.В. в рамках вказаної цивільної справи.

25.02.2021 року та 26.02.2021 року сторонам направлені судові повістки, ухвала про відкриття провадження та пакет документів рекомендованою поштою з повідомленням, яку позивач ОСОБА_1 отримав особисто 03.03.2021 року, про що свідчить поштове повідомлення.

Ухвалою судді від 02 березня 2021 року визнано необґрунтованою заяву позивача ОСОБА_1 про відвід суддів, в тому числі судді Литвиненко Н.В. та передано до канцелярії суду для подальшого авторозподілу.

Ухвалою судді Матвєєвої Ю.О. від 03 березня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід всьому складу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області, зокрема судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Литвиненко Н.В.

Підготовче судове засідання, призначене на 26.03.2021 року о 13:00 годині відкладене у зв`язку із неявкою всіх учасників процесу до 20.04.2021 року до 09:30 години, судові повістки направлені усім учасникам справи рекомендованою поштою з повідомленням. Позивач ОСОБА_1 отримав судову повістку особисто 07.04.2021 року про що свідчить його підпис у поштовому відправленні.

20 квітня 2021 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду до початку судового засідання подано заяву про відвід судді Литвиненко Н.В. по вказаній справі. Дану заяву позивач підтримав також безпосередньо в судовому засіданні та пояснив, що у разі відмови судом в її задоволенні він більше не з`явиться до суду для участі в судовому засіданні за цією справою.

Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Литвиненко Н.В., а підготовче судове засідання по справі відкладено до 12 травня 2021 року до 13:00 години, судові повістки направлені усім учасникам справи рекомендованою поштою з повідомленням. Позивач ОСОБА_1 отримав судову повістку особисто 27.04.2021 року про що свідчить його підпис у поштовому відправленні.

11 травня 2021 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано про відвід судді Литвиненко Н.В. по вказаній справі.

Ухвалою суду від 12 травня 2021 року залишено без розгляду ОСОБА_1 про відвід судді Литвиненко Н.В. на підставі ч.5 ст. 39 ЦПК України.

У зв`язку із неявкою в судове засідання позивача відкладено підготовче судове засідання по справі до 23 червня 2021 року до 13:00 години, судові повістки направлені усім учасникам справи рекомендованою поштою з повідомленням.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 23.06.2021 року о 13:00 годині не з`явився, повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судової повістки 18.05.2021 року, але до суду 26.05.2021 року повернувся поштовий конверт без вручення із відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», нової адреси позивач ОСОБА_1 суду не повідомляв.

Ухвалою суду від 23 червня 2021 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів по цивільній справі та відкладено підготовче засідання на 13:00 годину 21 липня 2021 року, про що сторони повідомлені належним чином, у спосіб передбачений ст.128 ЦПК України. Крім того, згідно телефонограми №765 від 25.06.2021 року ОСОБА_1 повідомлено за вказаним ним в позові номером телефону про місце та час розгляду справи. 07.07.2021 року повернувся конверт з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

20 липня 2021 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про відвід судді Литвиненко Н.В. по вказаній справі. При цьому, позивач не подав до суду заяву про розгляд справи чи заяви про відвід без його участі, а саму заяву подав безпосередньо перед судовим засіданням, що підтверджує факт обізнаності позивача про день та час і місце розгляду справи. Крім того, вказана інформація була розміщена на сайті «Судова влада України».

В судове засідання, призначене на 21 липня 2021 року о 13:00 годині позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Представник відповідача ГУНП в Донецькій області Варчин Р.С. в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача прокуратури Донецької області Ламшина О.О. в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України в підготовче судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Державної казначейської служби України в підготовче судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальних прав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 2 та 5 статті 12 ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частина 1 статті 44 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч. 1 статті 6 Конвенції про захисти прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, в їх системному зв`язку, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем ОСОБА_1 перед кожним судовим засіданням подавались до канцелярії суду заяви про відвід судді, один раз (20.04.2021р.) позивач з`явився в засідання та особисто підтримав подану напередодні ним заяву про відвід судді, а також заявив про те, що у разі відмови судом в задоволенні заяви про відвід він більше не з`явиться до жодного судового засідання по цій справі. На думку суду, такі дії позивача свідчать про явне зловживання ним процесуальними правами, що не допускається законом, а також суд вбачає категоричну процесуальну поведінку позивача щодо неявки в судові засідання, а також всебічну обізнаність ОСОБА_1 про кожний день, час, місце розгляду справи за його позовом (судові повідомлення, телефонограми, сайт суду).

Відсутність заяв від позивача про відкладення розгляду справи без надання належних та допустимих доказів поважності відсутності в судових засіданнях, висловлювання позивача в письмових заявах про відвід суду щодо затягування розгляду справи, систематична неявка позивача в судові засідання, також дає суду можливість встановити не добросовісне користування позивачем своїми процесуальними правами.

Судом встановлено, що позивач не з`явився в чотири судових засідання поспіль, з п`яти призначених по справі взагалі, а саме 26 березня 2021 року, 12 травня 2021 року, 23 червня 2021 року та 21 липня 2021 року. Поважність причин неявки не обґрунтував, про місце, день та час розгляду справи за його позовом був повідомлений судом належним чином у способи, передбачені ст.128 ЦПК України.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 21.09.2020 р. по справі №658/1141/18, провадження № 61-3617св19).

Враховуючи те, що існує спір між сторонами, суд вважає, що розгляд справи по суті без сторони позивача не є можливим, це буде суперечити рівності сторін та можуть бути порушені права сторін, а також не буде можливості повно та всебічно розглянути справу.

Системний аналіз положень Цивільно-процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що суд вважає неможливим розгляд даної справи за відсутності сторони позивача, а також враховуючи відсутність підтвердження поважності причин неявки в судові засідання позивача, систематичну його неявку в судові засідання за умови повної обізнаності про місце, день, час розгляду справи у спосіб передбачений законом, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ГУНП в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Донецької області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальних та моральних збитків, спричинених незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури підлягає залишенню без розгляду.

Суд роз`яснює позивачеві, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Донецької області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальних та моральних збитків, спричинених незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко