Справа №463/8232/21
Провадження №2-з/463/63/21
УХВАЛА

22 липня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Фурик Л.М.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОРИЦВІТ К.О.», фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, виселення, стягнення коштів за безпідставне користування майном, усунення перешкод в користуванні власністю, стягнення збитків, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить суд визнати недійсним договір оренди, укладений між ОСОБА_3 та ТзОВ «ГОРИЦВІТ К.О.» предметом якого є оренда житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір суборенди, укладений між ТзОВ «ГОРИЦВІТ К.О.» та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 від 01.10.2019 з усіма додатками; виселити фізичну-особу підприємця ОСОБА_4 з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 надати повний доступ ОСОБА_1 до всіх приміщень на всіх поверхах житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , дублікати всіх ключів, паролі до сигналізації; стягнути з фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 149 000 грн.

Крім того, представник позивач в порядку забезпечення позову просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити фізичній-особі підприємцю ОСОБА_4 вчиняти дії, а саме здійснювати підприємницьку (медичну) діяльність в житловому будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду.

Дану заяву мотивує тим, що між сторонами існує спір з приводу договору оренди та суборенди житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , вважає, що своїми діями відповідачі створюють перешкоди в користуванні житловим будинком. Вважає, що оскільки користування житловим будинком призводить до порушення прав позивача, а судовий процес може тривати роками і весь час відповідачі будуть продовжувати користуватися житловим будинком без згоди позивача, здійснювати в ньому підприємницьку діяльність, що призводитиме до збільшення зносу житлового будинку, збільшення суми збитків, які завдані позивачу та продовжуватиме створювати перешкоди позивачу в користуванні житловим будинком, а тому є наявні всі підстави для забезпечення позову. В протилежному випадку рішення суду не забезпечить ефективний захист прав позивача.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Згідно із п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали заяви, суд не погоджується з доводами позивача про необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову з наступних мотивів.

Насамперед, суд звертає увагу, що заявник звернувся до суду з позовому якому оспорює та просить визнати недійсним договір оренди, укладений між ОСОБА_3 та ТзОВ «ГОРИЦВІТ К.О.» предметом якого є оренда житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір суборенди, укладений між ТзОВ «ГОРИЦВІТ К.О.» та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 від 01.10.2019 з усіма додатками; виселити фізичну-особу підприємця ОСОБА_4 з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 надати повний доступ ОСОБА_1 до всіх приміщень на всіх поверхах житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , дублікати всіх ключів, паролі до сигналізації.

Згідно вимог ч. 10 ст. 149 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, захід забезпечення позову у вигляді заборони фізичній-особі підприємцю ОСОБА_4 користуватись будинком, розташованим по АДРЕСА_1 , є фактично тотожним до частини позовних вимог, зокрема, щодо оспорювання договорів оренди та суборенди на підставі яких відповідач користується спірним приміщенням та здійснює підприємницьку діяльність за вказаною адресою.

Крім цього немає жодних підстав вважати, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду складена та підписана суддею 22 липня 2021 року.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Г.Б. Жовнір