Провадження № 2/742/339/21
Єдиний унікальний № 742/3486/20
РІШЕННЯ
11 березня 2021 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Ільченка О.І., за участю секретаря судового засідання Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії №L3721103. На підставі договору відступлення прав вимоги від 22.08.2019 за №22-08/19 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги заборгованості за кредитним договором №L3721103 від 05.06.2019, укладеного між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені.
12.01.2021 у відзиві на позов представник відповідача посилається на те, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надав жодного доказу на підтвердження підписання договору № L3721103 від 05.06.2019 в електронній формі та надання кредитних коштів позивачу, не надав жодного з документів на підтвердження існування правовідношення стосовно боргових зобов`язань позивача перед ним. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, який був наданий позивачем як доказ по справі, строк кредитного Договору та нарахування відсотків - до 05 липня 2019 року (розділ 3, 5 паспорту споживчого кредиту), таким чином Відповідачем протиправно були нараховані відсотки за ставкою 504% річних за період після закінчення строку кредитування (тобто після 05.07.2019 до 27.10.2020). Також, матеріали справи не містять даних про те, що особа Відповідача була належним чином ідентифікована при її реєстрації в ITC відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису відповідно до положень ст.ст 11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до паспорту споживчого кредиту, строк кредитного Договору та нарахування відсотків - до 05.07.2019. Заявлені вимоги про стягнення відсотків в розмірі 53 951,8 грн. за період з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку суперечить чинному законодавству. Оскільки враховуючи норми матеріального права та позицію ВП/ВС висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування, тобто протягом 30 днів. Таким чином стягненню з відповідача підлягає лише заборгованість у розмірі 3738,00 грн. та й у разі її доведення. А також зазначив, що загальний розмір пені, що підлягає сплаті за договором, не може перевищувати розмір, встановлений законодавством України, отже не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшим за 15 відсотків суми простроченого платежу. Договором про надання позики передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язань у вигляді пені; штраф не передбачений. У зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості просить відмовити повністю.
01.02.2021 представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що позивачем було укладено договір в порядку, передбаченому чинним законодавством, а саме Законом України №675-УІІІ от 03.09.2015 «Про електронну комерцію». Під час укладення договору Кредитної лінії № АG8281954 відповідачем було успішно пройдено процес верифікації клієнта на сайті ТОВ «ФК «Дінеро», що підтверджується долученими до матеріалів справи інформацією щодо авторизації клієнта ОСОБА_1 Щодо процентної ставки 504%річних, то кредитним договором передбачено право нараховувати відсотки залишається за кредитором до належного виконання зобов`язань позичальником, що в свою чергу спростовує позицію Відповідача в повному обсязі. 22.08.2019 між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 22-08/19, відповідно до якого ТОВ «ФК «ДІНЕРО» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № L3721103 від 05.06.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та Боржником.
Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ТОВ «ФК «ДІНЕРО» втратив такі права. ТОВ «Вердикт Капітал» додало всі наявні в нього докази що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги. А також зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст.625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).
У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.Справу просить розглядати на підставі наявних доказів та матеріалів.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. У задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених у відзиві.
Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які посилаються сторони, та підтверджено доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов висновків, що позов задоволенню не підлягає за таких підстав.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за ОСОБА_1 станом на 27.10.2020 рахується заборгованість в розмірі 75 489,79 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 900,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 3738,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права грошової вимоги - 53 951,80 грн.; заборгованість з пені - 8899,99 грн. (а.с.18).
На обґрунтування вимог про стягнення заборгованості позивач посилається на кредитний договір L3721103 від 05.06.2019, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дінеро» та ОСОБА_1 та засвідчений електронним підписом.
Разом з тим, п.6,7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів.
Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Згідно з ч. 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Однак, сам кредитний договір L3721103 від 05.06.2019 позивач не надав. Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал» надає лише загальні умови договору кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії №AG8281951, загальні умови договору кредитної лінії в яких міститься напис: «електронний підпис» в графі «позичальник» і в графі «кредитодавець», проте ідентифікуючих даних не містять (а.с.9-15).
Окрім того, доказів того, що відповідач заходив на сайт товариства та вводив електронне підтвердження - динамічний пароль, який повинен був бути відправлений на його номер телефону, відсутні.
Також позивач не надав суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту в сумі 8900 грн., його погашення, якщо таке відбувалося (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше, неи надано належного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, з якого вбачалося б, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості та не підтверджено заборгованості відповідача за кредитним договором станом на дату покупки права вимоги. ТОВ «Вердикт Капітал» не надано доказів того, що на момент переходу до нього права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги від 22.08.2019 за №22-08/19 існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених в позовній заяві, в тому числі щодо початкових сум тіла кредиту, проценту, пені.
Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» кредитних коштів у розмірі 8900 грн.
У позовній заяві позивач посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дінеро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 22.08.2019 укладений договір відступлення прав вимоги №22-08/19 (а.с.19-28).
Відповідно до п.1 вищезазначеного договору кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дінеро» передає (відступає) новому кредиторові Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором. Новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до п.п.6.2, 6.2.1, 6.2.2 п.6 договору відступлення прав вимоги №22-08/19 оформлення відступлення права вимоги відбувається в наступному порядку. Сторони підписують додаткову угоду до договору, в якій фіксується належна до сплати новим кредитором грошових коштів за конкретним реєстром боржників (додаток №1) шляхом укладання додаткових угод, сторони погоджують суми, що підлягають сплаті за кожним реєстром прав вимоги (окрема додаткова угоду до кожного реєстру прав вимоги). Протягом строку, визначеного у додатковій угоді до договору, новий кредитор здійснює на користь кредитора оплату суми, вказаної у додатковій угоді до договору. Сторони підписують акт прийому-передачі реєстру боржників (додаток №2) та кредитор передає новому кредитору в електронному вигляді реєстр боржників (додаток №1-1) тільки після зарахування коштів від нового кредитора на свій розрахунковий рахунок. За цим договором кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредиторові документацію в порядку передбаченому цим договором.
Згідно з п.п. 6.2.3 п.6 договору відступлення прав вимоги №22-08/19 права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання акту прийому-передачі реєстру боржників (додаток №2). Стягнення заборгованості боржників новий кредитор проводить з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників (додаток №2).
Разом з тим, позивачем надано лише договір про відступлення права вимоги №22-08-19 від 22.08.2019 року та реєстр боржників від 22.08.2019 до договору відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22.08.2019 (а.с.19-29).
При цьому реєстр боржників від 22.08.2019 підписаний лише генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В., що не відповідає положенням договору про відступлення права вимоги №22-08-19 від 22.08.2019 року.
Суду не надано доказів того, що ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» відступила своє право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором L3721103 від 05.06.2019, який укладений з ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять акту прийому-передачі реєстру боржників, який є додатком №2 до договору про відступлення права вимоги №22-08-19 від 22.08.2019.
Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Таким чином ТОВ "Вердикт Капітал" реалізував захист порушеного права про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором кредитної лінії L3721103 від 05.06.2019 шляхом вчинення виконавчого напису від 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про що в порушення вимог п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України не повідомлено суд про вжиті заходи досудового врегулювання спору.
Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 8900 грн. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» шляхом підписання кредитного договору в електронній формі та засвідчення його електронним цифровим підписом, наявності за відповідачем заборгованості, факту виникнення права вимоги у ТОВ «Вердикт Капітал».
За таких обставин позов задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст. 12, 13, 81, 258-259 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В :
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: О.Ільченко