УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Рівне Справа №569/1271/21

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О. В.,

за участі секретаря судового засідання Янок В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про поновлення строку для подання заяви про стягнення судових витрат та постановлення додаткового рішення у справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 44 957 грн 40 коп.

учасники справи у судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики в сумі 40 000 грн 00 коп. та 4 957 грн 40 коп. пені за борговою розпискою.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 44 957 грн 40 коп. задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики в розмірі 44 957 грн 40 коп., в тому числі 40 000 грн 00 коп. основний борг та 4 957 грн 40 коп. пеня, а також 908 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору

08 липня 2021 року позивачем подано заяву позивача про поновлення строку для подання заяви про стягнення судових витрат та постановлення додаткового рішення у справі.

В обґрунтування заяви вказує, що представником позивача було отримано рішення суду лише 07 липня 2021 року. Ні позивач ні його представник не брали участі у судовому засіданні, а тому про рішення дізналися лише 07 липня 2021 року.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити вказану заяву.

Сторони у судове засідання не з`явились будучи належним чином повідомленими про розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Як встановлено у ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку і з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем було повідомлено про те, що докази стосовно обґрунтованості витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Розгляд справи №569/1271/21, відповідно до положень ч.1 ст.279 ЦПК України, здійснено судом в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що передбачено правилами, встановленими цим Кодексом.

Представник позивача брав участь у судовому засіданні, яке відбулося 10 березня 2021 року, де позовні вимоги підтримав та в подальшому в судові засідання не з`являвся.

Водночас, 25 травня 2021 року представником позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а також що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Таким чином, позивачу та його представнику було відомо про те, що розгляд даної справи проводиться в спрощеному позовному провадженні. 25 травня 2021 року розгляд справи було проведено у відсутності учасників судового розгляду, які скористались своїм процесуальним правом не прибувати на розгляд справи.

Проте, всупереч вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України, позивачем не було подано доказів на підтвердження витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Разом з тим, позивач лише 08 липня 2021 року подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої долучив копії договору про надання правової допомоги №23/20 від 23.12.2020, квитанції від 24.12.2020 на суму 11600 грн 00 коп, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1290 від 04.11.2017 та розрахунок суми гонорару від 26.05.2021.

Суд звертає увагу, що представник позивача був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 25 травня 2021 року, подавши до суду 25 травня 2021 року клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а також, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім того, суд зазначає, що розрахунок суми гонорару адвоката, який долучений позивачем до заяви, датований 26 травня 2021 року, тобто на наступний день після ухвалення судом рішення у цій справі.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення судового рішення є 25.05.20.21 року, а строк для подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу завершився 31.05.2021 включно.

Необхідно зазначити, що докази на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу могли бути подані особисто позивачем, а також шляхом поштового відправлення, при цьому, не залежно від змісту рішення суду.

До винесення рішення по суті, враховуючи тривалість розгляду справи, а саме з 03.02.2021 по 25.05.2021 відповідачем, не було додано жодних доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відтак, суд вважає, що мотиви заяви є необґрунтованими, та такими, що не доводяться жодними доказами. Поважності, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій у заяві позивачем не зазначено, а тому в задоволені заяви про поновлення строку для подання заяви про стягнення судових витрат суд відмовляє.

За приписами ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вказаної статті мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду заяву про розподіл судових витрат по справі, оскільки у визначений строк не були надані докази понесення відповідних витрат в супереч ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

З огляду на викладене вище, заява позивача ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 141, 126, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про стягнення судових витрат відмовити.

Заяву позивача ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 44 957 грн 40 коп. залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Левчук О. В.