Номер провадження: 22-ц/813/2231/21
Номер справи місцевого суду: 490/8942/18
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства» Ідея Банк» Жовтонецького Віктора Миколайовича на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року в цивільній справі за позовною заявою АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2018 року представник АТ « Ідея Банк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в подальшому уточнивши її, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог АТ « Ідея Банк» зазначив, що 23 листопада 2012 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.19615, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 71803,75, у тому числі для купівлі транспортного засобу DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Строк користування кредитними коштами за вказаним договором до 23 листопада 2019 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вказаного автомобілю, решта коштів на фінансування страхового платежу та інших витрат пов`язаних із купівлею автомобілю. Додатком № 1 до вказаного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до яких ОСОБА_1 мав сплачувати відсоткову процентну ставку у розмірі 21,99 %. Внаслідок забезпечення зобов`язань між банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належав відповідачу на праві приватної власності. В подальшому ОСОБА_1 відчужив вказаний транспортний засіб ОСОБА_2 . У зв`язку із невиконанням зобов`язань у ОСОБА_1 станом на 17 вересня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 130816 грн. 38 коп., яка складається з основного бору 29579,01; - прострочений борг 31751,92 грн. прострочені відсотки 61000, 49 грн. строкові відсотки 1260, 23 грн, дебіторська заборгованість 1839, 46 грн; штрафні санкції 5385, 27 грн (а.с 1-50, 173-192).

09 грудня 2019 року заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Свячена Ю.Б.) позовні вимоги АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 130816 (сто тридцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 38 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 1921 ( одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. В задоволенні інших вимог відмовлено (а.с. 211-217).

16 березня 2020 року представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» Жовтонецький Віктор Миколайович засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу до Приморського районного суду м. Одеси на заочне рішення від 09 грудня 2019 року. Апелянт не згоден із вказаним рішенням в частині відмови у зверненні стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 та його вилучені, вважає таке незаконним та таким, яке ухвалене внаслідок порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта, судом першої інстанції було залишено без уваги заяву АТ «Ідея Банк» про зміну предмету позову. В даній заяві апелянт змінив спосіб звернення стягнення на предмет застави із звернення стягнення шляхом продажу заставленого автомобіля АТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, на звернення стягнення на предмет застави шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Апелянт посилається на ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Тому апелянт вважає, що є усі підстави для скасування оскаржуваного рішення суду в частині відмови, та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк». Апелянт просить прийняти постанову, якою скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2019 року.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Акціонерного товариства» Ідея Банк» Жовтонецького Віктора Миколайовича на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року в цивільній справі за позовною заявою АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення суд першої інстанції виходив з того, що п. 2 параграфу 5 вказаного Договору застави містить застереження про позасудове задоволення вимог заставодержателя, а саме звернення стягнення здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. Суд першої інстанції зазначив, що якщо сторони у договорі визначили відповідний спосіб звернення стягнення на заставне майно як позасудовий, то в судовому порядку такі вимоги задоволенню не підлягають. З огляду на це, суд першої інстанції позовні вимоги в частині вилучення у ОСОБА_2 транспортного засобу залишив без задоволення (а.с. 216-217).

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 23.11.2012 року було укладено кредитний договір №910.19615, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 71803,75 грн, які надавались на: фінансування купівлі транспортного засобу марки DAEWOO, моделі Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 65875 грн; фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника у розмірі 5928,75 грн, строком на 84 місяці (а.с. 10-11).

З даного договору вбачається, що роздрібна ціна купівлі транспортного засобу становить 77500 грн, ОСОБА_1 власними коштами сплатив продавцю частину ціни купівлі транспортного засобу у розмірі 11625 грн (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №910.19615 від 23.11.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було уклали Договір застави транспортного засобу від 28.11.2012 року, на підставі якого у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, а саме транспортного засобу марки DAEWOO, моделі Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 24-25).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням зобов`язання у ОСОБА_1 станом на 17 листопада 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 130816,38 грн.

Як вбачається з Довідки Головного сервісного центру МВС України від 20.03.2018 року, згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру МВС вище зазначений автомобіль, який було зареєстровано за ОСОБА_1 , 14.05.2015 року перереєстровано за ОСОБА_3 , а 10.07.2015 року перереєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 34).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 29.11.2012 року зареєстровано обтяження на транспортний засіб марки DAEWOO, моделі Matiz, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 29-30),

Як вбачається з Довідки Головного сервісного центру МВС України від 20.03.2018 року, транспортний засіб марки DAEWOO, моделі Matiz, державний номерний знак НОМЕР_2 , який було зареєстровано за ОСОБА_1 10.07.2015 року було перереєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 34).

В подальшому, як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 03.03.2016 року було внесено зміни до відомостей про обтяження, відповідно до яких в графі «боржник» значиться ОСОБА_2 як власник транспортного засобу марки DAEWOO, моделі Matiz, державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 31-33).

Тобто, на момент відчуження та перереєстрації даного автомобіля обтяження у вигляді застави було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року в цивільній справі №202/5584/18.

Разом з тим, як вбачається з Довідки, виданої Регіональним сервісним центром МВС у Миколаївській області від 19.07.2019 року, за ОСОБА_2 був зареєстрований транспортний засіб марки DAEWOO, моделі Matiz, державний номерний знак НОМЕР_3 у період з 10.07.2015 року по 17.09.2019 року (а.с. 206).

Як вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 знято з обліку (а.с. 207).

Тобто даний автомобіль на теперішній час не належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у цивільній справі № 523/9076/16-ц.

Відповідно до постанови Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2020 року у справі № 404/759/19, встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Враховуючи те, що автомобіль марки DAEWOO, моделі Matiz, державний номерний знак НОМЕР_3 знято з обліку, а ОСОБА_2 вже не є власником даного транспортного засобу, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет застави шляхом вилучення у ОСОБА_2 даного транспортного засобу та реалізації його на публічних торгах, оскільки ОСОБА_2 є неналежним відповідачем.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет застави, однак виходив із помилкових мотивів, апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, змінює рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині, що стосується звернення стягнення на предмет застави, виклавши її в редакції даної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства» Ідея Банк» Жовтонецького Віктора Миколайовича задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року змінити в мотивувальній частині, що стосується звернення стягнення на предмет застави.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький