Ухвала

Іменем України

22 липня 2021 року

м. Київ

справа № 2-4941/10

провадження № 61-10981ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2021 року у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовано тим, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 1 041 854,76 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

На підставі вказаного рішення суду, 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси видано: виконавчий лист № 2-4941/10 відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03 вересня 2007 року заборгованості у загальній сумі 1 041 854,76 грн, судових витрат у сумі 1 820,00 грн, та виконавчий лист № 2 -4941/10 відносно боржника ОСОБА_2 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03 вересня 2007 року заборгованості у загальній сумі 1 041 854,76 грн, судових витрат у сумі 1 820,00 грн. Виконавчі листи були передані на виконання.

26 травня 2016 року Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про відкриття виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа № 2-4941/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03 вересня 2007 року заборгованості у сумі 1 041 854,76 грн, та судових витрат у сумі 1 820,00 грн. До заяви додано оригінал виконавчого листа № 2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси відносно боржника ОСОБА_1

27 травня 2016 року Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа № 2-4941/10 відкрито.

29 грудня 2016 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», та оригінал виконавчого листа № 2-4941/10 направлено на адресу стягувача - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк».

Заявник вказує, що оригінал виконавчого листа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» не отримувало, і відомості про місцезнаходження виконавчого листа відсутні. Отже, виконавчий лист був втрачений при пересилці, не з вини стягувача, що є підставою для видачі його дубліката та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Просив поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа № 2-4941/10 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 041 854,76 грн та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2021 року, заяву представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред?явлення виконавчого документу до виконання задоволено.

Поновлено пропущений строк пред?явлення до виконання виконавчого листа № 2-4941/10 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Видано дублікат виконавчого листа на виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2010 року, винесеного у цивільній справі № 2-4941/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 041 854 грн та судових витрат у розмірі 1 820,00 грн.

Задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для його пред?явлення до виконання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з належного обґрунтування підстав втрати виконавчого листа та належної вмотивованості підстав для поновлення строку пред?явлення виконавчого листа до виконання.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Щодо вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України) у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2021 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга заявника в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа є необґрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець від час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Судами встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2010 року, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» 22 липня 2010 року видано виконавчий лист № 2-4941/10, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 041 854,76 грн та судових витрат у розмірі 1 820,00 грн.

У липні 2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2-4941/10, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 041 854,76 грн та судових витрат у розмірі 1 820,00 грн, та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вказує, що 27 травня 2016 року Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа № 2-4941/10 відкрито. Але у зв`язку з відсутністю інформації про хід виконавчого провадження заявник 15 червня 2018 року та 21 січня 2020 року звернувся до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області із відповідними заявами.

18 лютого 2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк»отримало відповідь про те, що на виконанні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення боргу у розмірі 1 041 854 грн з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк». Таке виконавче провадження було відкрито 27 травня 2016 року, та 29 грудня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси, було завершено на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника). Оригінал виконавчого листа № 2-4941/10 було направлено на адресу стягувача - Акціонерного товариства «УкрСиббанк» у м. Одесу, на вул. Романа Кармена, 21 А.

Проте, постанова державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 грудня 2016 року та оригінал виконавчого документу на адресу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» не надходили. Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не надав доказів направлення ним та отримання стягувачем постанови про завершення виконавчого провадження від 29 грудня 2016 року та оригіналу виконавчого листа від 22 липня 2010 року № 2-4941/10 щодо боржника ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в справі відсутні докази направлення на адресу місцезнаходження Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, місто Київ, Подільський район, вулиця Андріївська, будинок 2/12), чи на адресу для листування (65058, місто Одеса, вулиця Романа Кармена, будинок 21А) виконавчою службою постанови від 29 грудня 2016 року про завершення виконавчого провадження та, відповідно, докази повернення оригіналу виконавчого листа № 2-4941/10 на боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у загальній сумі 1 041 854,76 грн, та судових витрат у сумі 1 820,00 грн.

Саме по собі посилання у відповіді у вигляді листа Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 18 лютого 2020 року за вихідним № 6546 на запит Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на те, що постановою державного виконавця від 29 грудня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси, було завершено на підставі пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та оригінал виконавчого документа спрямовано на адресу стягувача: АДРЕСА_1 , не має підтвердження надіслання відділом виконавчої служби та, відповідно, вручення стягувачу - Акціонерному товариству «УкрСиббанк», поштового відправлення, що містило постанову державного виконавця та оригінал виконавчого листа на боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, судами встановлено відсутність належних доказів повернення виконавчою службою стягувачу - Акціонерному товариству «УкрСиббанк», виконавчого документа за належним адресом, що тим самим не спростовує доводи стягувача про те, що виконавчий документ отримано від виконавчої служби не було, і що його втрачено не з вини стягувача.

Неможливість отримання детальної інформації про виконання та повернення виконавчого документа стягувачу не повинна тлумачитися на користь боржників, так як виконавча служба є органом влади, який діє від імені держави, і має гарантувати належне виконання судового рішення. Повернення державною виконавчою службою виконавчого документа засобами поштового зв`язку, відсутність у державної виконавчої служби доказів отримання адресатом надісланої йому адресної кореспонденції є обставинами, які доводять втрату виконавчого документа не з вини стягувача.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій констатовано, що Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не надано суду доказів того, що виконавчий документ № 2-4941/10 на боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03 вересня 2007 року заборгованості у загальній сумі 1 041 854,76 грн, та судових витрат у сумі 1 820,00 грн було повернуто стягувачу належним чином та отримано стягувачем. За таких обставин суди обґрунтовано виходили з того, що має місце втрата виконавчого документа.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Правова конструкція пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, встановлює єдину підставу для видачі судом дубліката виконавчого листа, це є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв?язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов?язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Відмова у видачі дубліката виконавчого документа, яка унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора є перепоною у завершенні судового провадження та реалізації громадянином його «права на суд», гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), пропуск стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред?явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред?явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред?явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред?явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суди попередніх інстанцій, надавши оцінку доказам у справі та обставинам, необхідним для встановлення підстав для видачі дубліката виконавчого листа, встановили факт втрати виконавчого листа, а поновивши строк пред?явлення виконавчого листа до виконання, визнали, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа стягувач звернувся в межах передбаченого законом строку.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2021 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець