Справа № 219/5334/21
Провадження № 2/219/2281/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Захарчук М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову зазначила, що вонає разом із сином ОСОБА_3 власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 30.01.1995 року, в якій, також зареєстрований їх знайомий ОСОБА_2 , який у вищевказаній квартирі з грудня 2016 року не проживає та фактично проживає у м. Харкові. Відповідач добровільно з реєстрації не знімається, у зв`язку із чим позивач несе додаткові витрати зі сплати комунальних послуг та позбавлена можливості отримати житлову субсидію. Тому, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, не з`явилась. Надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини.

Як вбачається з свідоцтва про право власності від 30.01.1995 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2021 року, встановлено факт смерті громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білокопитное, Глухівського району Сумської області в день ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка Донецької області.

У зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , як знайомий, який за вказаною адресою не проживає з часу реєстрації, тобто з 20.12.2016 року, що підтверджують сусіди ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статі 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з цим згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Отже, ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, в квартирі не проживає, реєстрація його місця проживання створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому, він вважається таким, що втратив право користування житлом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 150 ЖК УРСР, ст. ст. 383, 391 ЦК України, ст. ст. 81, 263-265, 281-282 ЦПК України суд,

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Погрібна

22.07.2021