ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5944/21 Справа № 199/107/21 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2020 року ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вказували, що 21 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» (далі - ПАТ АКТАБАНК) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №236580. 23 березня 2018 року між ПАТ АКТАБАНК та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів») укладено договір про відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ АКТАБАНК відступив шляхом продажу ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору та згідно реєстру у додатку №1. Згідно п.2.2. договору відступлення права вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», вказаний у додатку №1 до цього договору, права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Вказували також на те, що відповідно до додатку №1 до договору про відступлення права вимоги реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 13 865,11 грн. На виконання п.3.4 договору відступлення права вимоги на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», крім того, відповідне повідомлення було розміщено на сайті ПАТ АКТАБАНК. Однак відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 078,56 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 9 560,46 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 3 100,75 грн.; заборгованості за комісією в розмірі 3,9 грн.; штрафів, пені в розмірі 1 200 грн., які позивач просив суду першої інстанції стягнути на свою користь.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 236580 від 21 червня 2013 року в розмірі 13 865,11 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 9 560,46 грн.; суми заборгованості за відсотками 3 100,75 грн.; заборгованості за комісією 3,90 грн.; штрафів, пені 1 200 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2021 року скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено зміст договору факторингу №2 від 23 березня 2018 року, укладеного між ПАТ АКТАБАНК та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», зокрема порядок та умови відступлення прав кредитора, зміст права вимоги до ОСОБА_1 , передбаченого договором факторингу №2, зазначає, що відповідач не був повідомлений про відступлення прав вимог за договором №236580, відповідне повідомлення, всупереч вимог статті 516,517 ЦК України, разом із доказами переходу до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав у кредитному зобов`язані йому не надсилалося. Зазначає, що судом першої інстанції не мотивовано підстави покладення на відповідача обов`язку сплати позивачу не тільки суми основного боргу, а і відсотків, заборгованості за комісією, штрафів та пені, не надав оцінки аргументам відповідача, не навів мотивів їх незастосування до спірних правовідносин, зокрема посилання на статтю 549 ЦК України, якою не допускається одночасне застосування штрафу та пені, а також статті 258 ЦК України, за якою позовна давність до вимог про стягнення неустойки встановлена в один рік. Судом першої інстанції не наведеного жодного доказу, яким підтверджується сума основного боргу, сума заборгованості за відсотками, комісією, штрафу, пені та період за який вони виникли. Вважає, що наявні в матеріалах справи копії документів належним чином не завірені, що є порушенням вимог ДСТУ 4163-2003 та тягнуть за собою визнання їх недопустимими. Розрахунок заборгованості наданий лише станом на 23 березня 2018 року, тобто на час укладення договору факторингу. Кредитний договір №236580 не містив зобов`язань зі сплати зборів, відсотків, комісії, штрафів, пені, які позивач просив стягнути на свою користь. Позивачем безпідставно здійснено нарахування відсотків за позикою після спливу строку кредитування за договором №236580. Вказує, що згідно частини 4 статті 11 Закону України Про захист прав споживачів споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Місцевий суд не застосував за заявою відповідача до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності.

ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що доводи відповідача про неповідомлення останнього є безпідставними, оскільки ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від імені ПАТ АКТАБАНК простою кореспонденцією за останньою відомою адресою відповідача надсилали повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №236580 від 21 червня 2013 року, при цьому боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Зазначає, що ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів надано розрахунок заборгованості за період з 21 червня 2013 року по 30 листопада 2020 року, відповідно до якого вбачається відсутність будь-яких додаткових нарахувань з боку позивача з моменту отримання переуступки права вимоги. У разі незгоди з розрахунком, наданим банком, відповідач не позбавлений права надати власний розрахунок або висновок експерта за його замовленням. Крім того, вважає безпідставними доводи апелянта щодо пропуску строку позовної давності на звернення до суду з дійсним позовом, оскільки відповідно до статті 261 ЦК України, строк позовної давності відраховується з моменту відступлення права вимоги, а саме підписання договору про відступлення права вимоги, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Крім того, відповідно до пункту 7.9 кредитного договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за цим договором встановлюються сторонами тривалістю десять років. Також, вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності в кредитному договорі зобов`язань зі сплати відсотків та неустойки, оскільки це спростовується самим договором, відповідно до якого зазначені умови передбачені пунктами 2.1, 4.1, 4.2, 4.4, 4.8, 3.11, 4.13, а також зазначені у тарифах, підписаних відповідачем. Зазначав, що нарахування комісії банку визначено в п. 4.8, 9.8 кредитного договору, який погоджений між сторонами.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 13 865,11 грн., та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції не встановлено, проте це підтверджується матеріалами справи, а саме що 20 червня 2013 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ АКТАБАНК із заявою про надання кредиту, відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів, відповідно до якої зазначив про бажання отримати кредит під найменуванням Золота Кредитка в розмірі 10 000 грн. з терміном дії 12 місяців, на споживчі потреби зі сплатою процентної ставки в розмірі 42% (пункт 4 заяви) (а.с. 9 зворот).

Підписуючи вказану заяву відповідач зазначив, що банк надав повну, достовірну і вичерпну інформацію щодо умов отримання, використання і повернення кредитного ліміту, за яким ця заява-анкета підписана ним і подана на розгляд до банку, в тому числі Повідомленні про умови кредитування фізичних осіб, яке розташовано на зворотній сторінці цієї анкети-заяви. Разом з цим, власним підписом засвідчив про відсутність у нього будь-яких зауважень чи заперечень до змісту та форми такої інформації.

З метою ознайомлення позичальника з умовами надання банком послуг з кредитування відповідачу було надано повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним картковим продуктом Золота Кредитка, якою відповідача повідомлено про розмір відсотків за користування кредитними коштами, плати за прострочений кредит, розміри та підстави нарахування штрафів тощо, повідомлено про графік та розмір сплати щомісячних платежів (а.с. 9).

Факт ознайомлення та погодження з умовами та правилами надання відповідної картки підтверджується підписом відповідача.

За результатами розгляду банком заяви відповідача про відкриття поточного рахунку та отримання кредиту, 21 червня 2013 року між ПАТ АКТАБАНК та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №236580 (а.с.4-7).

Згідно з умовами якого банк відкриває клієнту 21 червня 2013 року картковий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, на умовах тарифного пакету Золота Кредитка, при зазначенні клієнтом в заяві про відкриття картрахунку типу запитуваної картки протягом 10 календарних днів з дати укладення цього договору надає клієнту картку типу Visa Gold або MasterCard Gold та ПІН конверт до неї та встановлює кредитний ліміт на картковий рахунок клієнта за умовами, викладеними в розділі 4 (п. 2.1 договору).

Згідно пункту 3.2 картковий рахунок обслуговується за дебетно-кредитною схемою, за якою платіжні операції здійснюються в межах витратного ліміту (залишку коштів, які обліковуються на картковому рахунку, а в разі їх недостатності або відсутності за рахунок встановленого на картковий рахунок кредитного ліміту). Порядок надання та обслуговування кредитного ліміту визначається розділом 4 цього договору (в тому числі Правилами та Тарифами).

Пунктом 4.1 встановлено, що банк надає клієнту кредитний ліміт в розмірі 10 000 грн., що може бути змінений шляхом укладання додаткової угоди (про встановлення кредитного ліміту) до цього договору або за ініціативою банку згідно з п. 5.4.12 цього договору.

Кредитний ліміт встановлюється з дати отримання клієнтом картки та діє до 20 червня 2014 року або дати, зазначеної в додатковій угоді (про встановлення кредитного ліміту). Сторони домовилися, що у разі належного виконання клієнтом зобов`язань за цим договором банк може продовжити строк дії кредитного ліміту на умовах цього договору та без укладання додаткових угод до договору, кожного разу на 12 місяців, якщо інші істотні умови договору залишаються незмінними. Строк користування кредитним лімітом не залежить від строку дії картки (п. 4.1 договору).

Відповідно до пункту 4.4 договору, за користування кредитним лімітом, в тому числі і простроченим банк нараховує, а клієнт сплачує проценти. Відсоткова ставка за користування кредитним лімітом в тому числі і простроченим зазначається в Тарифах.

Кредитний ліміт надається шляхом кредитування карткового рахунку на суму коштів, недостатню для проведення платіжної операції, здійсненої повністю або частково за рахунок кредитного ліміту (п.4.5).

Проценти за користування кредитним лімітом нараховуються на суму використаного кредитного ліміту (в т.ч. прострочену суму) на кінець кожного дня, виходячи з умовної кількості днів у році 360 днів (факт/360), при цьому враховується день використання кредитного ліміту та не враховується день його погашення (п.4.6 договору).

Згідно п.4.8 договору банк щомісячно в останній банківський день місяця нараховує щомісячну комісію за обслуговування кредитного ліміту в розмірі, зазначеному в Тарифах. Щомісячна комісія за обслуговування кредитного ліміту існує станом на день нарахування такої комісії по кредитному ліміту існує заборгованість (кредитний ліміт є використаним) в розмірі, зазначеному в Тарифах, та підлягає сплаті клієнтом в частині мінімального щомісячного платежу.

В місяці, в якому відбудеться прострочення оплати мінімального щомісячного платежу (мінімальний щомісячний платіж буде виконаний не в обумовлений цим договором строк та/або не в повному обсязі), банк по завершенні наступного банківського дня після кінцевої дати сплати мінімального щомісячного платежу обчислює штраф в розмірі, зазначеному в Тарифах, якщо до моменту обчислення штрафу мінімальний щомісячний платіж не буде оплачений у повному обсязі (п. 4.13).

Відповідно до пункту 5.1.12, підписуючи кредитний договір, клієнт взяв на себе зобов`язання здійснювати мінімальні щомісячні платежі в строки, встановлені в п4.9 цього договору, та погасити банку в повному обсязі кредитний ліміт, проценти за його користування та інші платежі, передбачені цим договором, штрафи, пені, неустойку тощо до кінця строку дії кредитного ліміту, обумовленого пунктом 4.2 цього договору, або до кінця строку дії пролонгованого кредитного ліміту, в разі, якщо банк повідомить клієнта про відмову від пролонгації кредитного ліміту на новий строк.

Згідно пункту 7.9 договору, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 10 (десять) років.

Відповідно до пункту 8.6 до договору додаються: додаток №1 Тарифи по випуску та обслуговуванню банківських платіжних карток ПАТ АКТАБАНК - Золота Кредитка; додаток №2 Графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов`язань за цим договором та закриття карткового рахунку.

Додатком №1 до договору №236580 від 21 червня 2013 року встановлено тарифи за користування кредитною карткою Visa Gold/ Mastercard Gold, зокрема згідно пункту 10 встановлено нарахування відсотків на залишок коштів по картрахунку в розмірі 0,01% річних, відсоткову ставку за користування кредитним лімітом 42% річних, відсоткову ставку за прострочений кредит в розмірі 0,01% річних (п.12.1,12.3), пунктом 11 встановлено розмір штрафів у разі виникнення несанкціонованої заборгованості в розмірі 48% річних договірне списання з картрахунку, штраф за неналежну (не в строк, не в повному обсязі) оплату мінімального щомісячного платежу - 100 грн.

Погашення кредиту повинно здійснюватись відповідно до графіку платежів (а.с.8).

13 червня 2014 року відповідач звернувся до ПАТ АКТАБАНК із заявою про зміну умов кредитування за кредитним лімітом, відповідно до якого останній ознайомлений із повідомленням про умови кредитування фізичних осіб за кредитним картковим продуктом Золота Кредитка, відповідно до якої просив ПАТ АКТАБАНК на умовах, викладених у розділі 4 цієї заяви-анкети, розглянути можливість зміни параметрів кредитування за договором №236580 (а.с.12).

23 березня 2018 року між ПАТ АКТАБАНК та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення права вимоги №2, згідно якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором №236580 від 21 червня 2013 року, укладеного між ПАТ АКТАБАНК та ОСОБА_1 (а.с. 21-22).

Згідно витягу з додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року, реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами: кредитний договір №236580 від 21 червня 2013 року, позичальник ОСОБА_1 , відповідно до якого заборгованість за основним боргом складає 9 560,46 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 3 100,75 грн.; заборгованості за комісією в розмірі 3,9 грн.; штрафів, пені в розмірі 1 200 грн. було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

На виконання п.3.4. договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст.ст.512-514,516ЦК України, 27 березня 2018 року на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №236580, яке містить інформацію щодо укладення між ПАТ АКТАБАНК та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договору про відступлення права вимоги №2, на підставі якого останній отримав право вимоги за наявною заборгованістю по кредитному договору №236580 в розмірі 13 865,11 грн. та зазначено про необхідність її сплати (а.с.17).

Згідно з абз.2 п.3.4. договору про відступлення прав вимоги, банк здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 робочих днів.

Згідно розрахунку позивача сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить 13 078,56 грн., яка складається заборгованості за основним боргом в розмірі 9 560,46 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 3 100,75 грн.; заборгованості за комісією в розмірі 3,9 грн.; штрафів, пені в розмірі 1 200 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 13 865,11 грн., оскільки відповідач отримані кредитні кошти не повернув, позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що оцінивши надані ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» докази, зокрема договір про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року, укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а також витяг з додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року, реєстру договорів, права вимоги, відповідно до якого було відступлено право вимоги за кредитним договором №236580, свідоцтва про реєстрацію юридичної особи та фінансової установи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки ПАТ «АКТАБАНК» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договором №236580 від 21 червня 2013 року, укладеним між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 , останнє має право на звернення до суду з дійсним позовом.

Щодо доводів апелянта, що позивач не повідомив його про відступлення первісним кредитором права вимоги за кредитним договором, боржником за яким він є, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Надаючи оцінку вказаному доводу апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що матеріали справи містять копію повідомлення, яке направлялося за останньою відомою адресою боржника, в той же час, неповідомлення боржника про отримання новим кредитором права вимоги за зобов`язанням, не позбавляє обов`язку щодо його належного виконання, а лише надає можливість здійснення його виконання первісному кредитору. В той же час, відповідачем не надано доказів сплати заборгованості ні на користь первісного кредитору ПАТ «АКТАБАНК», ні на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності наявної між сторонами заборгованості, оскільки на підтвердження цього ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було надано заяву про надання кредиту, відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів від 20 червня 2013 року, повідомлення про умови кредитування фізичних осіб від 20 червня 2013 року, кредитним договором №236580 від 21 червня 2013 року, укладений між ПАТ АКТАБАНК та ОСОБА_1 , тарифи за користування кредитною карткою Visa Gold/ Mastercard Gold та графік погашення платежів, які є невід`ємними додатками до договору №236580, заяву про зміну умов кредитування за кредитним лімітом та повідомлення про умови кредитування фізичних осіб від 13 червня 2014 року, а також розрахунок заборгованості по кредиту №236580.

З аналізу наведених документів вбачається, що 20 червня 2013 року відповідач звернувся до банківської установи - ПАТ АКТАБАНК з метою отримання кредиту, про що ним було заповнено та підписано заяву про надання кредиту, відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів, відповідно до якої відповідач зазначив бажаний кредитний ліміт в розмірі 10 000 грн., заповнюючи вказану анкету-заяву, ОСОБА_1 було повідомлено про умови кредитування у випадку згоди банку на надання кредиту, зокрема строки повернення кредиту, строк пільгового періоду, розмір процентів за користування кредитом, процентів за прострочення зобов`язання, неустойки тощо, що підтверджується повідомленням про умови кредитування фізичних осіб від 20 червня 2013 року, яке містить підпис відповідача про його ознайомлення.

За результатами розгляду банком заяви, була надана згода на надання відповідачу кредиту у бажаному для відповідача розмірі, 21 червня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № 236580, в якому здійснено роз`яснення прав та обов`язків позичальника та банку, умов кредитування, строків повернення кредитних коштів тощо, доказом погодження, зазначених у договорі умов, є підпис позичальника на кожній сторінці договору.

Підписуючи відповідний кредитний договір відповідачу було відомо, що банк відкриває позичальнику картковий рахунок, який обслуговується за дебетно-кредитною схемою та встановлює на кредитну картку кредитний ліміт у розмірі 10 000 грн. (п.4.1.), повідомлено, що за користування кредитним лімітом, в тому числі і простроченим банк нараховує, а клієнт сплачує проценти. Відсоткова ставка за користування кредитним лімітом в тому числі і простроченим зазначається в Тарифах (п. 4.4).

При цьому, підписуючи вказаний договір позичальник взяв на себе зобов`язання здійснювати мінімальні щомісячні платежі в строки, встановлені в п.4.9 цього договору (п.5.1.12), у разі прострочення оплати мінімального щомісячного платежу між сторонами було узгоджено можливість нарахування банком штрафів (п.4.13).

Розмір відсотків за користування кредитом, відсотків за прострочення виконання зобов`язання, неустойки та комісії встановлено Тарифами, які згідно пункту 8.6. є невід`ємною частиною кредитного договору.

Підписуючи відповідний договір, відповідачу окремо було надано для ознайомлення «Тарифи по випуску та обслуговуванню банківських платіжних карток ПАТ АКТАБАНК - Золота Кредитка та Графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту, факт ознайомлення із вказаними документами підтверджується власноручним підписом відповідача, який будь-яких заперечень до вказаних тарифів або безпосередньо кредитного договору не мав.

Окремо, колегія суддів звертає увагу, що згідно п.4.1 кредитного договору №236580, вбачається, що строк дії кредиту було встановлено до 20 червня 2014 року із можливістю його пролонгації без укладання додаткових угод до договору, кожного разу на 12 місяців, якщо інші істотні умови договору залишаються незмінними.

У зв`язку із закінченням строку дії договору, з метою подальшого користування кредитними коштами, 13 червня 2014 року, тобто до моменту закінчення строку дії договору, відповідач звернувся до банку із заявою про зміну умов кредитування за кредитним лімітом, відповідно до якої зазначив про бажання подальшого користування кредитним лімітом у визначеному розмірі 10 000 грн., підписуючи вказану заяву, банківською установою було надано споживачу для ознайомлення повідомлення про умови кредитування фізичних осіб до вказаної кредитної картки, ознайомлення із вказаним повідомлення аналогічно підтверджується підписом споживача.

Аналіз вказаних документів свідчить, що відповідач самостійно виявив бажання отримати кредит у банку, при цьому банком у відповідності до вимог закону перед укладанням кредитного договору було повідомлено про умови користування та повернення кредиту з якими відповідач погодився, укладаючи кредитний договір №236580, крім того, через рік знову звернувся до банківської установи з метою продовження дії кредитування на попередніх умовах.

Зазначене спростовує доводи апелянта про безпідставність нарахування банком відсотків та штрафів.

В той же час, відповідач допустив порушення взятих на себе зобов`язань у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 13 078,56 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 9 560,46 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 3 100,75 грн.; заборгованості за комісією в розмірі 3,9 грн.; штрафів, пені в розмірі 1 200 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 236580 в розмірі 13 078,56 грн.

Крім того, колегія суддів вважає недоречними доводи апелянта про нарахування відсотків та штрафів ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» після отримання ними права вимоги за кредитним договором № 236580, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, відповідно до якого вбачається відсутність будь-яких нарахувань після 23 березня 2018 року, а також додатком № 1 до Договору № 2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року, відповідно до якого, сума заборгованості за кредитним договір №236580 від 21 червня 2013 року з моменту відступлення права вимогу до моменту пред`явлення позову не змінилася.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 виразив незгоду із наданим позивачем розрахунком заборгованості, при цьому, будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості або власного розрахунку заборгованості відповідачем надано не було, в той же час колегія суддів зауважує, що цивільне судочинство здійснюється у відповідності до принципів змагальності та диспозитивності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, доказів часткової сплати заборгованості, квитанцій про здійснення платежів, довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором відповідачем надано не було.

Доводи апелянта про безпідставність нарахування комісії банком в розмірі 3,9 грн. є безпідставними, оскільки можливість нарахування комісії банком була погоджена сторонами у кредитному договорі № 236580, зокрема п.4.8 договору, будь-яких заперечень щодо даного пункту, зокрема щодо його несправедливості, відповідачем зазначено не було, доказів звернення відповідача з позовом про визнання недійсним відповідної умови не надано.

В той час предметом дійсного позову є стягнення заборгованості, а не визнання кредитного договору недійсним, при цьому, згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доводи апелянта про неправомірність нарахування банком пені та штрафів одночасно, оскільки це є подвійною відповідальністю, колегія суддів також не може взяти до уваги, оскільки з аналізу умов кредитного договору, тарифів, повідомлень про кредитування вбачається, що вказана сума складається саме зі штрафів за порушення зобов`язання, нарахування яких було обумовлено сторонами під час укладання кредитного договору.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строків позовної давності на звернення до суду з дійсним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Цивільне законодавство чітко визначило позицію щодо зміни тривалості позовної давності.

Так нормою ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме п.7.9. кредитного договору за №236580 від 21 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 , сторони договору домовилися, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 10 (десять) років.

Позичальник підписанням цього договору засвідчив прийняття всіх істотних умов кредитного договору, в тому числі і тих, що стосуються збільшеного строку позовної давності.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Доводи апелянта щодо відсутності в рішенні суду першої інстанції мотивування кожного аргументу сторін, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 липня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.