Провадження № 2/752/1787/21
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
30 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, -
у жовтні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу у розмірі 4 342,82 грн, судових витрат у розмірі 614,72 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 3700 грн.
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, 10.05.2018 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8934322 (далі - Поліс), яким було забезпечено транспортний засіб «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 щодо сплати страхового відшкодування третім особам.
Позивач зазначає, що до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся власник автомобіля «Citroen» ОСОБА_3 , в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.
Згідно з договором про відступлення права вимоги від 11.07.2019, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем ФОП ОСОБА_1 , останній набув право вимоги до відповідача за Полісом № АК/8934322.
Однак, станом на день звернення до суду відповідач не здійснив відшкодування шкоди.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 6 листопада 2019 року зазначену вище цивільну справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю (а.с. 59).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року справу прийнято до провадження. Вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 61) .
Справа, призначена на 24.02.2021, не розглядалася. Перенесена на 30.06.2021.
В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судовий виклик відповідача повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про закінчення строків зберігання, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 10.05.2018 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8934322 (далі - Поліс), яким було забезпечено транспортний засіб «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 щодо сплати страхового відшкодування третім особам. Строк дії Полісу з 11.05.2018 р. до 10.05.2019 р (а.с. 19).
11.06.2018 року о 14 год. 25 хв. у м. Києві по вул. Саперно-Слобідській, 25, мала місце ДТП за участю автомобіля «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач та автомобіля «Citroen» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .
Крім того, водій ОСОБА_2 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив, письмово страховика про дорожно-транспортну пригоду не повідомив, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
13 червня 2018 року до страховика надійшло повідомлення про дорожно-транспортну пригоду та заява про виплату страхового відшкодування від потерпілого ОСОБА_3 , якому належить, пошкоджений «Citroen» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 23, 28).
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування від 21.08.2018 року сума страхового відшкодування становить: 5 342,82 - 1000 грн (франшиза) = 4 342,82 грн (а.с. 37).
Згідно з абзацом «в» п.п.38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
11.07.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та позивачем ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги (а.с. 9-19), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі до відповідача за Полісом № АК/8934322.
Позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу в добровільному порядку (а.с. 40-41). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано, тому з останнього на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 4 342,82 грн.
У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Позивачем разом із заявою було подано наступні докази: копія договору № 30/01/19 про надання правової допомоги від 30.01.2019 року (а.с. 42-43), копія додаткової угоди до угоди про надання правової допомоги від 02.10.2019 року (а.с. 44), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.10.2019 року (а.с. 45), копія платіжного доручення від 06.09.2019 року (а.с. 46), копії документів на підтвердження повноважень адвоката (а.с. 48-49).
Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3700 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача підлягають стягненню витрати по судовому збору у розмірі 614,72 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 76-83, 133, 141, 258, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: невідоме) на користь ФОП ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_4 , в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649 ) відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 4 342 (чотири тисячі триста сорок дві) гривні 82 коп., судовий збір у сумі 614 грн. (шістсот чотирнадцять) гривень 72 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3700 (три тисячі сімсот) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк