РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Мацко Х.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Львівенергозбут» подало до суду позовну заяву, в якій після подання заяви про уточнення позовних вимог просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3 287,82 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у ТзОВ «Львівенергозбут» зареєстрований побутовий споживач ОСОБА_1 та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 . Згідно з даними Оператора системи розподілу, за вказаною адресою фіксувалося споживання електричної енергії включно до 01.01.2020 року. Крім того, здійснювались часткові оплати рахунків за даною адресою, тобто мало місце фактичне акцептування умов договору відповідачем.

З 17.12.2015 року власником житлової нерухомості за вказаною адресою є ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50106056 від 17.12.2015 року. Аналогічна інформація міститься також у довідці з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 21.05.2020р., виданої ЛКП «Старий Львів».

Як стало їм відомо з долученого ОСОБА_1 рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.08.2018р. у справі №461/970/18, за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008р. проживав ОСОБА_2 разом з сім`єю та 16.01.2020р. ОСОБА_2 був виселений з даного помешкання на підставі виконавчого листа №461/970/18 від 24.12.2019р.

Однак, за період з 01.06.2017р. по 01.02.2020р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилася заборгованість за електричну енергію в розмірі 3 287, 82 грн.

Відтак, вважає, що свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію відповідачі належним чином не виконували, а тому просить суд позов задовольнити.

Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином буї повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи. Однак по справі подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

В ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» зазначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 р. №429 ТОВ «Львівенергозбут» було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за період з 01.06.2017р. по 01.02.2020р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилася заборгованість за електричну енергію в розмірі 3 287, 82 грн./а.с.6/.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50106056 від 17.12.2015 року, а також з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Старий Львів» від 21.05.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є власниками вказаної квартири /а.с.7-10/.

Також судом встановлено, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.08.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено, розірвано договір найму квартири АДРЕСА_3 , укладений 22 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; виселено ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його малолітнього сина, що проживає разом ним, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого житла.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №60937053 від 20.01.2020 року вбачається, що 16.01.2020 відповідач ОСОБА_2 було виселений з даного помешкання згідно з акту державного виконавця від 16.01.2020 року

За встановлених обставинах, як встановленні у рішенні Галицького районного суду м. Львова від 10.08.2018 року видно, що відповідач ОСОБА_1 не проживав за адресою: АДРЕСА_2 , за період за який позивачем надавалися дані послуги, тобто він не є споживачем за які позивач просив стягнути з нього кошти, а відтак і підстави для його стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дана заборгованість утворилась внаслідок споживання електричної енергії, яка надавалась позивачем тільки відповідачем ОСОБА_2 ..

Взаємовідносини між громадянами/фізичними особами-споживачами електричної енергії/ з енергопостачальниками регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року.

Відповідно до п.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Згідно з п.3.1.5 Правил електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах.

Даний договір є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України.

У відповідності до п. 4.10 Правил побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.

За з містом п.п. 4.12, 4.19 Правил плата за спожиту електроенергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані також Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону предметом регулювання цього Закону, в тому числі, є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

За змістом п.5 ч.2 ст.7 Закону споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги що місяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з того, що відповідач не вносить плату за надані послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно з ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Абзацом 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також суд враховує, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надавав послуги з постачання електричної енергії відповідачем ОСОБА_2 суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідача від отримання вказаних послуг, які постачав позивач.

Відповідач ОСОБА_2 , не подавши відзиву на позовну заяву, розмір вказаних нарахувань не спростував.

Враховуючи вищенаведене, неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх обов`язків за період з 01.06.2017р. по 01.02.2020р. щодо сплати за спожиту електричну енергію, суд вважає, що слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3 287,82 грн., а в частині позовних вимог про стягнення коштів із відповідача ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору при зверненні до суду в розмірі 2102 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 353 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

позов частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3 287,82 грн. та судові витрати по сплаті судового збору розмірі 2102 грн., а всього разом 5 389,82 грн.(п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять гривень, вісімдесят дві копійок).

В частині позовних вимог про стягнення коштів із відповідача ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Дата складення повного судового рішення - 15.03.2021 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», місцезнаходження: м.Львів, вул. Шевченка, 1, Код .

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Мартинишин М.О.