Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1929/21
Провадження № 2/553/951/2021
У Х В А Л А

Іменем України

21.07.2021 року м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сонаті", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ХАРА Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Д.О. перебуває виконавче провадження № 65177642, з примусового виконання виконавчого напису № 4877, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 05.02.2021 року, про стягнення з неї на користь ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" заборгованості в загальному розмірі 25139 грн. 05 коп. за кредитним договором № 010/0495/82/0051984 від 24.07.2012 року, укладеним з АТ "Райффайзен Банк Аваль".

Зазначила, що за вищезазначеними правовідносинами виступає як позичальник кредитних коштів, тобто є споживачем фінансових послуг відповідача як правонаступника АТ "Райффайзен Банк Аваль". Заборгованість у розмірі 24689 грн. 05 коп. заперечує, оскільки вона нею погашена в повному обсязі, крім того, на час звернення до приватного нотаріуса строк позовної давності сплинув. Розрахунок заборгованості щодо тіла кредиту та відсотків, зазначений у виконавчому написі, є таким, що не відповідає дійсності. На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису вона не мала безспірної заборгованості у визначеному вказаним документом розмірі, тобто відповідач звернувся до нотаріуса незаконно та без достатніх правових підстав і нотаріус не перевірив даних обставин. Нотаріус не повідомляв її про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли вона не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 4877, вчинений 05.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Сонаті" заборгованості в загальному розмірі 25139 грн. 05 коп. за кредитним договором № 010/0495/82/0051984 від 24.07.2012 року, укладеним з АТ "Райффайзен Банк Аваль".

В порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору, розміри ставок якого встановлені Законом України "Про судовий збір" № 3674-УІ від 08.07.2011 року для позовних вимог немайнового характеру для фізичної особи у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" становить 908 грн. 00 коп., як не надано доказів того, що позивач звільнена від його оплати.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 вважає себе звільненою від сплати судового збору з підстав, передбачених Законом України "Про захист прав споживачів".

Разом з тим, вказані твердження суперечать чинному законодавству.

Як встановлено в ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" N 5 від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Разом з тим, предметом спору є вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису , яким стягнуто заборгованість за кредитним договором. При цьому, жодних доказів того, що вказаний спір виник з правовідносин, пов`язаних зі споживчим кредитуванням, позивачем у позові не зазначено та до позову не приєднано.

Враховуючи викладене, посилання позивача на положення Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, тим паче, що вказаним законом урегульовані відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, у зв`язку з задоволенням побутових потреб (ст. 1).

При цьому, оскільки в матеріалах справи відсутній кредитний договір № 010/0495/82/0051984 від 24.07.2012 року, суд позбавлений можливості пересвідчитись у тому, що кредитні кошти надавались позичальнику ОСОБА_2 на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення її побутових потреб, що є основною ознакою споживчого кредиту.

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку, що позивач ОСОБА_2 може бути визнана споживачем в розумінні п.п. 19, 23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" та на спірні правовідносини між сторонами розповсюджуються норми ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо звільнення від сплати судового збору.

Як встановлено в ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сонаті", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ХАРА Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а саме:

-сплатити судовий збір з позовних вимог немайнового характеру в розмірі 908 грн. 00 коп. та подати суду документ на підтвердження сплати судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору, в тому числі з підстав, визначених в ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Попередити позивача, що у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою на офіційному веб-порталі судової влади України: http://court.gov.ua/fair/sud1616/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна