Справа № 372/808/21
Провадження № 2-898/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

13 липня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Сокол О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в якому просив визнати виконавчий напис, №65979 вчинений 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 9510,85 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову вказав, що його на підприємстві де він працює був ознайомлений з постановою Приватного виконавця виконавчого округу Київської області від 20.01.2021 року у ВП №64037828 з його змісту йому було відомо про існування оскаржуваного виконавчого напису, що був виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Аланд» суму боргу за виконавчим документом у розмірі 9510,85 грн. та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 951, 09 грн. Так, з виконавчого напису вбачається, що між позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль» 10.01.2013 року укладено кредитний договір №010/1052/82/0057845 грошові кошти по кредиту були сплачені вчасно, без прострочення платежів. Крім того, позивачу не було повідомлено про відступлення права вимоги за договором, які в кінцевому результаті перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», що став правонаступником прав за кредитним договором №010/1052/82/0057845. Тому позивач вважає що спірний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та Переліку документів за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Позивач заперечує повністю свій борг перед ТзОВ «Аланд», оскільки повністю сплатив борг, а дії відповідача вважає, як безпідставний намір стягнення з нього коштів, тому вважає, що спірний виконавчий напис повинен бути визнаний судом, таким, що не підлягає виконанню.

12 березня 2021 року судом постановлено ухвалу про задоволення забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №65979 від 05.10.2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем.

16 березня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до провадження справи та розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

26 квітня 2021 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» та треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву та клопотань до суду не подали.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на підставах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та 5ст. 81 ЦПК України).

Частина 1ст. 76 ЦПК України наголошує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України"Про нотаріат", наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (далі Порядок вчинення нотаріальних дій), постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" (далі Перелік документів).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції станом на час вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3 років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше 1 року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1 та 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно п.п. 2.1 та 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Так, згідно п. 2 Переліку документів, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16 та18 ЦК України та ст.ст. 50, 87 та 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Таким чином, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі від 05.07.2017 № 6-887цс17 та в постанові Верховного Суду у справі від 19.09.2018 №207/1587/16 (провадження № 14-12559св18).

З наданих суду позивачем по справі доказів вбачається, що для вчинення виконавчого напису ТОВ «АЛАНД» надало приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, згідно умов якого право вимоги за яким перейшло до ТОВ «АЛАНД» на підставі договору факторингу №11/08/2020-КА укладеного від 11.08.2020 року кредитний договір № 010/1052/82/0057845 від 10.01.2013 року відповідно якого боржником ОСОБА_1 допущено прострочення платежів за період 11.08.2020 року по 14.08.2020 року загальна сума, що підлягала стягненню складала 9510,85 грн.

05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, вчинений виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №65979 про здійснення відрахування з доходів ОСОБА_1 у розмірі 20% суми боргу у розмірі 10861, 94 грн., яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням №64037828, що складається з витрат на проведення виконавчих дій к розмірі 400, 00 грн., суми боргу за виконавчим документом у розмірі 9510, 85 грн., основної винагороди приватного виконавця у розмірі 951, 00 грн.

20 січня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №65979 виданого 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович.

Згідно п. 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Встановити терміни порушення права вимоги у відповідача, суд не має можливості, оскільки будь-яких документів, додаткових доказів на спростування доводів позивача - суду не надано.

Отже, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимоги Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій щодо строку давності, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 354 ЦПК України, ст. 88 Закону України "Про нотаріат", Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис №65979 вчинений 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 9510, 85 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рышення складено та підписано 23.07.2021 року.

Суддя Т.В. Проць