Справа №569/7123/21
23 липня 2021 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр надання адміністративних послуг у місті Рівному Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням,
ОСОБА_1 (надалі позивач), діючи через представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач), в якому просив усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою (зняття з реєстрації), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрована його онука ОСОБА_4 і 10 вересня 2018 року був зареєстрований її чоловік ОСОБА_2 .
З осені 2019 року відповідач приїздив в помешкання один раз, затримавшись тільки на один тиждень, від того моменту він більше його не бачив. Відповідач практично не проживав в квартирі, не вів спільне господарство, та не виконував інші обов`язки як член подружжя. Відповідач не є членом його сім`ї, будь-яких домовленостей з ним щодо проживання у квартирі не було і він заперечує проти проживання відповідача у його квартирі. Останній раз, коли відповідач приїжджав у 2019 році, він запропонував йому знятись з реєстрації в даній квартирі в добровільному порядку, на що отримав відмову. На даний момент він створює йому перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні його житлом на власний розсуд, факт реєстрації відповідача збільшує витрати на утримання квартири, які останній не сплачує, а він, як власник житла, змушений нести додаткові витрати, що й змусило звернутися з даним позовом до суду.
Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника позивача ОСОБА_3 23 липня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, не заперечує проти заочного рішення по справі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України та надіслано повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду не врученими з довідками поштового відділення про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 23 червня 2021 року від третьої особи надійшли письмові пояснення з проханням розгляд справи здійснити без участі третьої особи.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 19 листопада 2005 року, копією витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно КП «РМБТІ» №9471206 від 29 грудня 2005 року. Зміна назви вулиці з «6-тої гвардійської» та «Гурія Бухала» підтверджується рішенням Рівненської міської ради «Про розгляд та підтримку пропозицій експертного громадського обговорення щодо перейменування вулиць міста Рівного, яке відбулося 22 січня 2016 року» від 28 січня 2016 року №107 з відповідним додатком.
Як слідує з копії адресної картки АДРЕСА_1 , відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 20 травня 2021 року, за вказаною адресою з 10 вересня 2018 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .
Згідно актів №150 від 22 грудня 2020 року та №29 від 25 березня 2021 року судом встановлено, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , не проживає на день проведення обстеження понад один рік, при огляді житла речей особистого користування не виявлено, участі у введенні домашнього господарства не приймає.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти висновку, що положення статті 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 5 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Відповідач не є і не був членом сім`ї власника житла ОСОБА_1 , а протилежного судом не встановлено, між власником житла та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування ним, відповідач понад один рік не проживає у вказаному житлі, факт реєстрації відповідача в житлі створює перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні майном, тому суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
При цьому суд зауважує, що у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що органом реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання є, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Аналогічного змісту підстави зняття з реєстраційного обліку визначені у пункті 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207.
За наведених обставин, зняття відповідача з реєстрації не відноситься до компетенції суду, однак суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, що є правовою підставою для зняття його з реєстрації.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 319, 391 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр надання адміністративних послуг у місті Рівному Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
Третя особа - Центр надання адміністративних послуг у місті Рівному Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, місцезнаходження: майдан Просвіти, 2, м. Рівне.
Повне судове рішення складено 23 липня 2021 року.
Суддя О.О. Першко