Справа № 276/548/18
Провадження по справі №2/276/110/21
19 липня 2021 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельника М.Л. від 02.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражського А.М. від 10.08.2020 року, на підставі протоколу повторного автоматизованого судової справи між суддями, справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує десяти календарних днів.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражського А.М. від 03.12.2020 року, у зв`язку з усуненням недоліків вказаних в ухвалі суду від 28.10.2020 року призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про прийняття справи до провадження від 10.08.2020 року разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцем проживання відповідача (а.сп.71, 75, 100). Крім того, відповідача повідомлено про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, які оприлюднено 26.04.2021 (а.с.104).
У судові засідання 28.10.2020, 26.04.2020 та 19.07.2021 відповідач не з`явився.
Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
11.04.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Ssang Yong Korando» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Audi A6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 12.05.2017 року (а.сп.12).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м.Києва, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України (а.сп.12).
Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 12.04.2017 року, транспортний засіб «Ssang Yong Korando» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень (а.сп.18-19).
На підставі страхового акту № 3608-02 від 05.05.2017 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі: 20 220 (двадцять тисяч двісті двадцять) грн. 51 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9317 від 05.05.2017 року (а.сп.21-22).
Так, статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Аналогічні положення містяться у статті 993 Цивільного кодексу України.
Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч.І ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Дослідивши матеріали справи та встановивши, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, потерпілій стороні компенсовано шкоду на підставі договору цивільно-правової відповідальності, позивач набув право вимоги відшкодування збитків у порядку регресу, а також у зв`язку з відсутністю підстав для відмови у позові, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
В обґрунтування розміру понесених представником позивача витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи:
1.копію договору № 002 про надання правової допомоги, укладеного 29.03.2018 року між адвокатом Войтюком О.В. та фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 »;
2.копію додаткової угоди №10 до договору № 002 про надання правової допомоги, укладеного 29.03.2018 року;
3.копію акту приймання-передачі правової допомоги до договору №002 про надання правової допомоги, укладеного 29.03.2018 року;
4.копію квитанції до прибуткового касового ордера, відповідно до якої, адвокат Войтюк О.В. на підставі договору про надання правової допомоги №002 від 29.03.2018 року отримав від ФОП « ОСОБА_1 » 8100 (вісім тисяч сто) грн.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними та співмірними надам послугам.
Також, згідно з частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає до задоволення, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 704 гривень 80 коп.
Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регрессу задовольнити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 26.07.2021 року.

Суддя А.М. Збаражський