Справа № 201/3719/21
Провадження № 2/201/2165/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 37242,75 грн. понесених нею додаткових витрат на спільного з відповідачем сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вони мають спільну дитину, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу з відповідачем дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Позивачем зазначено, що на сина ОСОБА_3 нею було понесено додаткові витрати у загальній сумі 74485,50 грн., з яких:

413,05 грн. - вартість залізничних квитків за проїзд на західну Україну у квітні 2019 року;

8400 грн. - витрати на відпочинок сина у ДЗОВ «Сонячний» з 26 червня 2019 року по 15 липня 2019 року;

9045 грн. - витрати на відпочинок сина у Єгипті з 22 грудня 2019 року по 28 грудня 2019 року;

18400 грн. - сума витрат на відвідування дитиною ТОВ «Мала комп`ютерна академія ШАГ Дніпро»;

3854 грн. - сума витрат на придбання жорсткого диску, миші дротової, клавіатури дротової, крісла для дитини;

2015 грн. - сума витрат за медичні послуги по встановленню пластини для виправлення прикусу дитині;

32358,45 грн. - витрати, понесені позивачем на укладення договору страхування життя дитини;

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача половину понесених нею витрат у сумі 37242,75 грн. у порядку ст. 185 СК України та витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Позивач надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач надав до суду заяву, у якій просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, 23 липня 2021 року відповідачем було надано до суду заперечення (відзив) на позовну заяву, в якому останній зазначив, що турбується про життя сина та намагається допомагати матеріально, враховуючи свою фінансову платоспроможність. Всі витрати, понесені позивачем на їх спільного сина з відповідачем не погоджувались, а тому він просить су відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року.

Відповідно до вказаного рішення суду вбачається, сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-13).

Як вбачається із судового наказу, виданого 19 лютого 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті (1/4) з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 17 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 29).

Предметом спору у справі - є стягнення додаткових витратах на дитину - неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку ст. 185 СК України.

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно до ст.ст.180-181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Згідно із статтею 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) . Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення . Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, висловленій 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст.185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року судам роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 749/106/17 (№ 6-1489цс17) роз`яснив, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Як вбачається із долучених позивачем до позовної заяви доказів на підтвердження позовних вимог, додаткові витрати, понесені позивачем, складаються із вартості залізничних квитків за проїзд на західну Україну у квітні 2019 року, витрат на відпочинок сина у ДЗОВ «Сонячний» з 26 червня 2019 року по 15 липня 2019 року, витрат на відпочинок сина у Єгипті з 22 грудня 2019 року по 28 грудня 2019 року, витрат на відвідування дитиною ТОВ «Мала комп`ютерна академія ШАГ Дніпро», витрат на придбання жорсткого диску, миші дротової, клавіатури дротової, крісла для дитини.

Однак, позивач не довела перед судом існування певних особливих обставин, які зумовили необхідність навчання їх неповнолітнього сина у ТОВ «Мала комп`ютерна академія ШАГ Дніпро». Отже не навела суду підстав та мотивів вибору даного навчального закладу.

Крім цього, суд враховує також ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею було узгоджено питання щодо навчання та відпочинку дитини з відповідачем, що свідчить про те, що вказані витрати здійснювались позивачем на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

Суми витрат за медичні послуги по встановленню пластини для виправлення прикусу дитині та витрат, понесених позивачем на укладення договору страхування життя дитини суд не може взяти до уваги, оскільки на підтвердження таких витрат позивачем не надано належних та допустимих доказів, оскільки за медичні послуги по встановленню пластини для виправлення прикусу позивачем взагалі не надано жодної квитанції на підтвердження оплати такої послуги, а з наданих квитанцій про перерахування позивачем коштів до ПрАТ «Граве Україна» (страхування) неможливо встановити, за що саме сплачувала позивач.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази у даній справі, суд не вважає витрати понесені позивачем на неповнолітнього сина крайньою необхідністю чи особливими обставинами, та приходиь до висновку , що ці витрати не належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та відносить їх на рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду даної категорії справ.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев