Справа № 591/96/21
Провадження № 2/591/1238/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Бабич В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Школьного В.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила, та свої вимоги мотивує тим, що 19 січня 2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що відносини між сторонами погіршились, відповідач почав ображати її та сина, через що вони перестали проживати однією сім`єю. На даний час сторони спільного господарства не ведуть, з 14 листопада 2020 року подружжя проживає окремо. Також зазначає, що під час її переїзду відповідач поводив себе агресивно, тому позивач вважає, що перебування сина за місцем мешкання відповідача може зашкодити його психоемоційному стану. Крім того, позивачка має сумніви щодо належних житлово-побутових умов за місцем проживання відповідача.

Позивач також зазначає, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має жодного доходу, окрім соціальної допомоги по догляду за дитиною. Відповідач, у свою чергу, добровільно не сплачував кошти на утримання сина, у зв`язку з чим 11 грудня 2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми було видано судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 07 грудня 2020 року. На сьогодні відповідач працює на посаді вантажника в ТОВ «Кошик-Маркет» та його заробітна плата становить близько 4700 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, зменшивши позовні вимоги, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею та стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку (а.с. 66-67).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач частково визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини та просить стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. Стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання дитини відповідач вказав на відсутність спору, тому просив закрити провадження у справі в частині вказаної позовної вимоги на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (а.с. 40-47).

08 лютого 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечив проти закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, вказавши, що між сторонами виникали спірні питання та конфліктні ситуації щодо місця проживання та перебування малолітнього сина сторін, що обумовило звернення позивача до суду з даним позовом. В частині стягнення аліментів на утримання дружини позивач покладається на розсуд суду та не заперечує проти задоволення вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 до досягнення сином трирічного віку (а.с. 48-53).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2021 року у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині вимоги про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 02 березня 2021 року підготовче судове засідання відкладено на 10 березня 2021 року на 14-годину 30 хв. у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про подання заяви про зменшення розміру позовних вимог.

04 березня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача до досягнення сином трирічного віку (а.с. 66-67).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили задовольнити його у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав, подавши окремі письмові заяви про визнання позову (а.с. 71, 72). Представник відповідача ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 січня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 30 (а.с. 9).

Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач (а.с. 10).

Судовим наказом Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 07 грудня 2020 року (а.с. 12).

За інформацією департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 17 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в департаменті як отримувач допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі одноразово виплачено 10320 грн та з 07 липня 2019 року по 30 червня 2022 року виплачується у розмірі 860 грн щомісяця (а.с. 13).

Згідно з довідкою про доходи ТОВ «Меркурій-К», виданої відповідачу ОСОБА_1 , загальна сума нарахованого доходу за період з 01 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року становить 15000 грн (а.с. 46).

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, виходячи з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає можливим визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Отже, позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дружину, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Як передбачено частиною 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З позову вбачається, що позивачка проживає разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний факт сторонами не оспорюється. Як зазначила у позовній заяві позивач, на даний час вона не працює, так як доглядає за малолітнім сином.

Виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що відповідач може надавати своїй дружині матеріальну допомогу, так як він має працездатний вік, має нормальний стан здоров`я, інших осіб, окрім малолітньої дитини сторін, на утриманні не має.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд також враховує, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення сином трирічного віку буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін, ураховуючи, що відповідач не заперечує проти такого розміру аліментів на утримання дружини.

Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 січня 2021 року до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 06 січня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн.

Повернути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого 16 січня 2021 року на підставі квитанції № 0.0..1 в сумі 908 грн, тобто, в розмірі 454 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Сумської міської ради, адреса: м. Суми, майдан Незалежності, 2, .

Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова