Справа № 755/1491/21
Провадження №2/755/1437/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю - представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» - Ішутко С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КДС ІНВЕСТ», Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Дім на Будівельників» про визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати недійсним договір про відступлення частини прав й обов`язків від 07.05.2019 року за договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01, укладений між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» та ОК «ЖБК «Дім на Будівельників»; стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.01.2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 . 19.05.2017 року між ОСОБА_3 , ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 укладено Договір відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні до Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 104/4/10/130 від 25.01.2017 року, за умовами якого ОСОБА_3 в повному обсязі передав свої права за Договором № 104/4/10/130 від 25.01.2017 року позивачу, а позивач в повному обсязі прийняв на себе права ОСОБА_3 за Договором. З моменту набрання чинності Договором від 19.05.2017 року ОСОБА_1 стає покупцем за Договором № 104/4/10/130 від 25.01.2017 року. Таким чином, згідно з пп. 2.1 п. 2 на умовах та за ціною, визначеними у Договорі № 104/4/10/130 від 25.01.2017 року, ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» зобов`язався передати у власність позивача, а позивач зобов`язався прийняти у власність права на квартиру та сплатити відповідачу-1 за них грошовій кошти в строк та у розмірі, визначеному цим договором. Загальна вартість майнових прав на квартиру згідно з пп. 4.2 п. 4 Договору № 104/4/10/130 склала 240 000,69 грн, у тому числі ПДВ 20% - 40 000,11 грн. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 Договору № 104/4/10/130 квартира, яку отримає позивач внаслідок придбання майнових прав на квартиру, складається з житлового приміщення, загальною площею 61,48 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_2 , номер приміщення: 130, номер поверху: 10, кількість кімнат: одна. На виконання вимог пп. 5.3 п. 5 Договору № 104/4/10/130 ОСОБА_3 було здійснено 100% оплату суми, передбаченої Договором. За пп. 7.1, 7.2 п. 7 Договору № 104/4/10/130 плановий термін завершення будівництва та плановий термін прийняття Об`єкту в експлуатацію - ІІ квартал 2017 року. Однак, на сьогодні Об`єкт не добудований та не введений в експлуатацію.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року у справі № 755/7552/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано за ним майнові права на вказану вище квартиру, а також - відмовлено ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

07.05.2019 року між відповідачем-1 та ОК «Житлово-будівельний кооператив «Дім на Будівельників» укладено Договір про відступлення частини прав й обов`язків за договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01, яким передбачено, що відповідач-1 передає свої права за Договором від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 відповідачу-2, а відповідач-2 приймає на себе передані права відповідача-1, крім права розпорядження майновими правами щодо частини об`єкту будівництва «Прибудова будинку з вбудованими офісними приміщеннями та магазином непродовольчих товарів на першому поверсі та підземним паркінгом до реконструйованого будинку за адресою: АДРЕСА_2 ». Також, Договором встановлено, що відповідач-1 переводить свої обов`язки за договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 на відповідача-2, а відповідач-2 приймає на себе переведені обов`язки відповідача-1, крім обов`язків, визначених пп. 4.3.9, 4.3.13, 4.3.21, 4.3.25 п. 4, п. 6.8 та пп. 6.11 зазначеного Договору, виконання яких залишається за відповідачем-1. Позивач вважає, що Відповідач-1 є боржником за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 в розумінні ст. 509 ЦК України, проте відповідач-1 не отримував згоду позивача на зміну боржника за договором, не повідомив про відповідні зміни та взагалі не вчинив жодних юридично значимих дій для внесення змін до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , не дивлячись на те, що у зв`язку з укладенням між відповідачем-1 та відповідачем-2 оскаржуваного договору про відступлення частини прав й обов`язків від 07.05.2019 року, обов`язок передати позивачу квартиру після введення об`єкту в експлуатацію, перейшов до відповідача-2, що свідчить про ухилення від виконання зобов`язань за Договором № 104/4/10/130 та унеможливлює виконання рішення суду.

Крім того, договір від 07.05.2019 року про відступлення частини прав й обов`язків за договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 укладений під час дії обтяження (арешту, заборони), накладеного ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва та приватного виконавця Олефір О.О. щодо майна відповідача-1. Такими чином, майнові права, у тому числі майнові права на квартиру, придбані позивачем, є предметом забезпечення у виконавчому провадженні та набули правового режиму предмету обмеженого в цивільному обороті. Відповідач-1 був обізнаний про судові рішення про стягнення з нього заборгованості та достеменно знав про наявність виконавчих проваджень, арешти і заборони на відчуження належного йому майна. Власний інтерес позивача, як заінтересованої сторони, при оскарженні Договору про відступлення частини прав й обов`язків від 07.05.2019 року за договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01, полягає у тому, щоб до складу майнових прав на квартири, відчужені відповідачем-1 на користь відповідача-2, не входили майнові права на квартиру, яка є предметом договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації позивачем своїх прав на квартиру, а саме можливість в подальшому реально і без перешкод виконання рішення суду від 24.11.2020 року у справі № 755/7552/19 про визнання за позивачем майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

08.04.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» - Ішутко С.Ю. на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне. Договір № ПФЗ 01/01 не містить квартири, що зазначена у п. 3.1 та 3.2 Договору № 104/4/10/130, отже позивач не набував майнові права, якими володів відповідач-1 на підставі Договору № 104/4/10/130, а тому у позивача не виникало будь-яких прав кредитора щодо сторін цього договору, що спростовує твердження про те, що зміни до цього договору мають погоджуватись з позивачем, окрім того, вказане свідчить про те, що укладення оскаржуваного договору ніяким чином не вплинуло на права та/або обов`язки позивача. Таким чином, відступлення частини прав та обов`язків відповідачем-1 відповідачу-2 на підставі оскаржуваного Договору ніяким чином не пов`язане з подальшою можливістю законної реалізації позивачем його майнових прав на квартиру, майнові права на яку відчужено за Договором № 104/4/10/130, оскільки до складу майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва, які були предметом Договору № ПФЗ 01/01, не входили майнові права позивача. Щодо неправомірності відступлення майнових прав відповідачем-1 унаслідок накладення на них обтяжень, то укладаючи оспорюваний Договір відповідач-1 та відповідач-2 не передавали жодних майнових прав на нерухоме майно, оскільки оспорюваний договір стосується виключно об`єктів будівництва, які відповідно до законодавства України не належать до нерухомого майна. Так, до завершення будівництва та введення його в експлуатацію, відповідач-1 як особа, яка здійснює будівництво, вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує, а тому не може існувати й право власності на нього. Договором № ПФЗ 01/01 передбачено саме право розпорядження майновими правами на об`єкт незавершеного будівництва, який лише після завершення будівництва визнається нерухомим майном, а отже дія обтяжень, накладених на нерухоме майно та майнові права на нерухоме майно відповідача-1 не поширюється на належні відповідачу-1 майнові права на об`єкт незавершеного будівництва. Тобто Договором № ПФЗ 01/01 передбачено саме право розпорядження майновими правами на об`єкт незавершеного будівництва, який лише після завершення будівництва визнається нерухомим майном, відтак дія обтяжень, накладених на нерухоме майно та майнові права на нерухоме майно відповідача-1, не поширюється на належні відповідачу-1 майнові права на об`єкт незавершеного будівництва.

27.04.2021 року до суду в електронній формі надійшов відзив представника відповідача ОК «ЖБК «Дім на Будівельників» - Хомовненко Г. на позовну заяву, який 29.04.2021 року також надійшов до суду у паперовій формі. Відповідно до відзиву відповідач-2 позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні. Так, протоколом розподілу площ в об`єкті, який є додатком № 3 до Договору від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 про передачу функції замовника, ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» мало право розпоряджатися майновими правами на майбутню квартиру АДРЕСА_3 , секція 5, другий поверх, кількість кімнат дві, загальна площа 78,21 кв.м, однак об`єкт із характеристиками, вказаними у договорі позивача, згаданим протоколом розподілу площ не передбачений. Отже на момент укладення спірного Договору об`єкт, характеристики якого вказані у договорі позивача, не існував (не передбачалося його будівництво), а тому ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» не мало можливості розпоряджатися майновими правами щодо нього і на них аж ніяк не міг поширювати свою дію спірний Договір, що свідчить про недоведення позивачем порушення його прав і інтересів під час укладення спірного договору та, як наслідок, потреби у їх захисті. Щодо посилань позивача на рішення суду від 24.11.2020 року по справі № 755/7552/19, то постановою Київського апеляційного суду від 08.04.2021 року вказане рішення суду першої інстанції було скасовано і ОСОБА_1 відмовлено у визнанні за ним майнових прав на квартиру, у зв`язку з чим посилання позивача на вказане рішення суду є недостовірним доказом. Спірний Договір не поширює свою дію на майнові права об`єкта із характеристиками: квартира АДРЕСА_3 , секція 4, поверх десять, кількість кімнат одна, загальна площа 61,48 кв.м, який вказаний у договорі між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 . Оскільки відповідач-2 не підписував договір щодо переведення обов`язків (боргу) ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» за договором укладеним безпосередньо із ОСОБА_1 , а саме Договором № 104/4/10/130 від 25.01.2017 року, то твердження позивача, що у зв`язку з підписанням спірного Договору відбулася заміна боржника у договорі, укладеним безпосередньо з позивачем, не відповідає дійсності. Оскільки наразі будівництво об`єкта по АДРЕСА_2 , незавершене, то на час укладення спірного Договору у ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» не існувало майна у вигляді квартир (нерухомого майна) і відповідно майнових прав на нього, отже, укладаючи оспорюваний договір, відповідач-2 не порушував існуючі обтяження нерухомого майна та майнових прав на нього, а тому вважає, підстави для визнання спірного Договору недійсним відсутні.

20.05.2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОК «ЖБК «Дім на Будівельників» - Хомовненко Г. про розгляд справи за його відсутності.

У підготовчому засіданні 20.05.2021 року, ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, судом було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від відповідача-1, а саме: технічного паспорту (плану) будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому відображено приміщення (квартиру), за реквізитами: номер поверху 10, приміщення (квартира) АДРЕСА_3 , кількість кімнат: 1, площа 61, 48 кв.м, майнові права на яку належать ОСОБА_1 .

Цього ж дня судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

16.06.2021 року від представника ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» - Бикова М. надійшли пояснення щодо відсутності у нього відомостей про виготовлення технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_2 , відтак він не має можливості надати копію або оригінал технічного паспорту (плану) на 10 поверх цього будинку, у зв`язку з чим надає копію аркуша із проекту на будівництво об`єкта із зображенням 10 поверху.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав заявлений позов, з підстав викладених у ньому, та просив його повністю задовольнити. Додатково показав, що будинок досі не побудований та не зданий в експлуатацію. Підставами для визнання договору недійсним вважає наступні: існування двох арештів майна відповідача-1; неповідомлення відповідачем-1 позивача про зміну сторони договору, що спричиняє для нього ризик втратити право вимагати від відповідача-2 свою власність; згідно з договором та планом будинок немає квартири АДРЕСА_3 .

Представник відповідача ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» - Ішутко С.Ю. у судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на підстави та доводи, що буди викладені ним у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Зазначив, що договір між позивачем та відповідачем-1 містить конкретні характеристики об`єкту, який має бути переданий позивачу після завершення будівництва. Квартира, майнові права на яку має позивач, згідно з додатком до оспорюваного договору, не передавалась відповідачу-2, відтак такий договір не впливає на права та обов`язки позивача, а тому у відповідача-1 був відсутній обов`язок повідомляти позивача-1 про укладення оспорюваного договору. Дійсно, на нерухоме майно відповідача-1 були накладені два арешти, однак договір між відповідачем-1 та відповідачем-2 стосується будівництва об`єкту нерухомості.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, 25.01.2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , за умовами якого, на умовах та за ціною, визначеними в цьому договорі, ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» зобов`язується передати у власність ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру та сплатити ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» за них грошові кошти в строк та у розмірі визначеному цим договором (а.с. 8-12).

Згідно з п. 3 Договору № 104/4/10/130 від 25.01.2017 року квартира, яку отримує покупець внаслідок придбання майнових прав на квартиру, складається з житлового приміщення загальною площею 61,48 кв.м за адресою - АДРЕСА_2 , номер приміщення 130, номер поверху 10, кількість кімнат 1.

19.05.2017 року між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Договір відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні до Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру укладеного 25.01.2017 року за № 104/4/10/130, за умовами якого, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, ОСОБА_3 в повному обсязі передає свої права за Договором купівлі-продажу майнових прав ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 в повному обсязі приймає на себе права ОСОБА_3 за Договором купівлі-продажу майнових прав, та, керуючись ст. 520 ЦК України, ОСОБА_3 переводить в повному обсязі свої обов`язки (здійснює переведення боргу) за Договором купівлі-продажу майнових прав на ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 в повному обсязі приймає на себе обов`язки ОСОБА_3 за Договором купівлі-продажу майнових прав.

У п.4.1. Договору відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні від 15.05.2017 року ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» підтверджує, що станом на 19.05.2017 року отримало від ОСОБА_3 на підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з Договором купівлі-продажу майнових прав, грошові кошти в рахунок оплати по Договору купівлі-продажу майнових прав, у розмірі 240 000,69 грн, в тому числі ПДВ (а.с.13-14).

Положеннями ст. 190 ЦК України встановлено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інші речове право на відповідне майно в майбутньому.

Майнове право на нерухоме майно - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі № 522/1234/15.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що 25.01.2017 року між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 за умовами якого, покупець зобов`язався сплатити загальну вартість майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 , а продавець - передати покупцю відповідну квартиру по акту приймання-передачі майнових прав на квартиру протягом шести місяців з моменту прийняття об`єкту в експлуатацію.

Відповідно до Договору від 19.05.2017 року про відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні до Договору купівлі-продажу майновий прав на квартиру від 25.01.2017 року № 104/4/10/130 ОСОБА_1 у повному обсязі прийняв на себе права покупця за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та отримав відповідні обов`язки покупця за цим Договором.

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 майнових прав на квартиру АДРЕСА_5 , підтверджується Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 104/4/10/130 від 25.01.2017 року та Договором від 19.05.2017 року про відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні до Договору купівлі-продажу майновий прав на квартиру від 25.01.2017 року № 104/4/10/130, які засвідчують підстави отримання ним права власності на майно в майбутньому.

При зверненні до суду з цим позовом про визнання недійсним Договору про відступлення частини прав й обов`язків від 07.05.2019 року за договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 позивач вважає, що при укладенні вказаного Договору між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» та ОК «ЖБК «Дім на Будівельників» було порушено його права, оскільки відповідач-1 не отримував згоду позивача на зміну боржника за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 104/4/10/130 від 25.01.2017 року, не повідомив позивача про відповідні зміни, не дивлячись на те, що у зв`язку з укладенням між відповідачами оскаржуваного Договору обов`язок передати позивачу квартиру АДРЕСА_4 після введення об`єкту в експлуатацію, перейшов до відповідача-2.

Так, 07.05.2019 року між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ», Сторона-1, та ОК «ЖБК «Дім на Будівельників», Сторона-2, був укладений Договір про відступлення частини прав й обов`язків за Договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01, за умовами якого, керуючись ст. 512 ЦК України, Сторона-1 передає свої права (здійснює відступлення права вимоги) за Договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 (із змінами) Стороні-2, а Сторона-2 приймає на себе передані права Сторони-1, крім права розпоряджатися майновими правами щодо частини об`єкту будівництва «Прибудова будинку з вбудованими офісними приміщеннями та магазином непродовольчих товарів на першому поверсі та підземним паркінгом до реконструйованого будинку за адресою: АДРЕСА_2 », вказаної у Протоколі розподілу площ між сторонами, що наведений у додатку до цього Договору. Керуючись ст. 520 ЦК України, Сторона-1 переводить свої обов`язки (переведення боргу) за Договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 (із змінами) на Сторону-2, а Сторона-2 приймає на себе переведені обов`язки Сторони-1 (а.с. 9-10).

09.12.2019 року між ТОВ «ЮГА-ГРУПП», Сторона-1, ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ», Сторона-2, та ОК «ЖБК «Дім на Будівельників», Сторона-3, укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01, у п. 3 якої Сторони дійшли згоди, зокрема, щодо порядку розподілу між ними площ квартир в об`єкті будівництва (а.с. 17-18).

Із Додаткової угоди № 3 від 09.12.2019 року убачається, що Сторонами не здійснювався розподіл майнових прав на об`єкт, яким є квартира АДРЕСА_5 .

При цьому, відповідно до Договору № ПФЗ 01/01 про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року, укладеного між ТОВ «ЮГА-ГРУПП», Сторона-1, та ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ», Сторона-2, Сторони домовились розподілити між собою майнові права в Об`єкті будівництва згідно з розділом 6 цього Договору, розмір яких вказується в Протоколі розподілу площ (Додаток № 3) до цього Договору. При цьому Сторони мають право розпоряджатися на власний розсуд майновими правами на належні їм Частини Об`єкту з моменту підписання Сторонами Протоколу розподілу площ в Об`єкті у спосіб, не заборонений Законодавством, з урахуванням положень цього Договору (а.с.29-38).

Із таблиці, яка наведена в п. 3 Додатку № 3 Протоколу розподілу площ в об`єкті будівництва до Договору № ПФЗ 01/01, убачається відсутність об`єкту з такими характеристиками: № 130 загальною площею 61,48 кв.м на 10-му поверсі у будинку АДРЕСА_2 .

Також, вказаний об`єкт відсутній на зображенні 10 поверху проекту Архітектурно-будівельного вирішення об`єкта, чинного на час укладення з позивачем Договору.

За вказаних обставин, суд доходить переконання, що при укладенні між відповідачами Договору від 07.05.2019 року про відступлення частини прав й обов`язків за Договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 відповідач-1 не передавав свої права (не здійснював відступлення права вимоги) за Договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 (із змінами) відповідачу-2, а відповідач-2 не приймав на себе передані права відповідача-1, а також відповідач-1 не переводив свої обов`язки (переведення боргу) за Договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01 (із змінами) на відповідача-2, а відповідач-2 не приймає на себе переведені обов`язки відповідача-1 щодо об`єкту з такими характеристиками: № 130 загальною площею 61,48 кв.м на 10-му поверсі у будинку АДРЕСА_2 , майнові права на який належать позивачу.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України)

За нормою з ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Свобода договору передбачає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Положеннями ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.

За нормою ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як визначено Верховним Судом у постанові від 03.06.2020 року по справі № 520/12909/15-ц у розумінні приписів наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, якій відповідають положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, судом не було встановлено наявність порушення майнових прав позивача на квартиру АДРЕСА_5 при укладенні між відповідачами Договору про відступлення частини прав й обов`язків від 07.05.2019 року за договором про передачу функцій замовника від 11.03.2015 року № ПФЗ 01/01, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання спірного Договору недійсним, а відтак позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29).

З огляду на висновки суду щодо відсутності порушення цивільних прав позивача при укладенні оспорюваного Договору відповідачами та у розрізі даного спору і правовідносин між сторонами, питання укладення Договору під час наявних обтяжень майнових прав та нерухомого майна відповідача-1, судом не досліджувалося.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для розподілу між сторонами судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 202-204, 215, 626-628, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 102, 133, 137, 141, 158, 209, 210, 247, 263, 265, 280, 354 ЦПК, суд -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КДС ІНВЕСТ» (, м. Київ вул. Будівельників, 30), Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Дім на Будівельників» (, м. Київ вул. Будівельників, 30) про визнання недійсним договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення суду складений 23.07.2021 року.

Суддя: