Справа № 558/82/21
номер провадження 2/558/48/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С., з участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 грудня 2014 року в розмірі 10280,57 гривень.

В позовній заяві позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає про те, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 12 грудня 2014 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Строки та порядок погашення по кредиту, нарахування відсотків здійснюється згідно Умов та Правил надання банківських послуг.

Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору № б/н від 12 грудня 2014 року щодо повернення суми кредиту та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 18 січня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 10280,57 гривень, що складається з: 8227,47 гривень заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 2053,10 гривень заборгованості за простроченими відсотками.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 10280,57 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 грудня 2014 року та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав письмову заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 62).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав та пояснив, що під час видачі йому в «ПриватБанку» банківської картки для отримання заробітної плати, одночасно було видано кредитну карту. На такій кредитній картці був встановлений кредитний літім у 400,00 гривень, а пізніше банк збільшив кредитний ліміт до 9000,00 гривень. Такими кредитними коштами він користувався, а тому визнає вимоги банку про стягнення 8227,47 гривень заборгованості за тілом кредиту. Оскільки він своєчасно кредит не повернув, банком були нараховані відсотки, у зв`язку з цим визнає позовні вимоги позивача про стягнення 2053,10 гривень заборгованості за простроченими відсотками.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 повідомив, що 5 березня 2021 року ним було сплачено 1000,00 гривень в рахунок погашення заборгованості за кредитним довогором б/н від 12 грудня 2014 року, шляхом зарахування коштів на кредитну картку. З 2019 року позивачем на кредитній картці встановлений 0,00 гривень кредитний ліміт, але на такий кредитний рахунок він вносить кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

Позивачем заявлено клопотання здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов і Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (а.с. 61).

В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань до суду не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У позовній заяві позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалось на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 12 грудня 2014 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Строки та порядок погашення по кредиту, нарахування відсотків здійснюється згідно Умов та Правил надання банківських послуг.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 53, 54).

Під час розгляду справи, з досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 12 грудня 2014 року звернувся до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 13).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 12 грудня 2014 року (а.с. 6-10) встановлено, що заборгованість за таким кредитним договором станом на 18 січня 2021 року становить 10280,57 гривень та складається з: 8227,47 гривень заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 2053,10 гривень заборгованості за простроченими відсотками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 визнав позовні вимоги позивача.

В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог не встановлено.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Разом з тим, належних доказів про сплату відповідачем ОСОБА_1 5 березня 2021 року 1000,00 гривень в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором до суду не надано.

Беручи до уваги встановлені обставини справи та вказані правові норми, суд приходить до висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 12 грудня 2014 року в розмірі 10280,57 гривень (станом на 18 січня 2021 року), що складається з: 8227,47 гривень заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 2053,10 гривень заборгованості за простроченими відсотками.

При цьому, суд враховує, що з доданої до позовної заяви виписки за кредитним договором, довідки про встановлення кредитного ліміту, довідки про видані кредитні картки (а.с. 6-12) вбачається фактичне використання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів позивача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача ОСОБА_1 витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1).

Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України № 435-ІV від 16 січня 2003 року.

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 грудня 2014 року в розмірі 10280 (Десять тисяч двісті вісімдесят) гривень 57 копійок, з яких: 8227,47 гривень заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту), 2053,10 гривень заборгованості за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, буд. 1Д, ) судові витрати в розмірі 2270,00 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 15 березня 2021 року.