ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2461/21 Справа № 214/5641/18 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 214/5641/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 , яка діє в якості законного представника в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

відповідач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Гринем Н.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 09 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в якості законного представника в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулась до суду з позовом, який уточнила 18.06.2020 року та в якому просила суд зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» скасувати з особового рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо квартири АДРЕСА_1 , заборгованість за надані послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води станом на 01.10.2018 року в розмірі 17 818,92 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради № 245 від 17.06.2015 року ОСОБА_1 є опікуном малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21.06.2017 року ОСОБА_1 надано згоду на приватизацію житла зазначеними дітьми-сиротами та призначено опікуном над їх майном. Так, малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стали співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 02.10.2017 року.

За даними КОМ ДІС «НОВА-КОМ» за вказаним житловим приміщенням обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка утворилась з вини колишніх квартиронаймачів, перед АТ «Криворізька теплоцентраль» в розмірі 18 298 грн. 32 коп., з яких 17 818 грн. 92 коп. заборгованість, що утворилась до 01.10.2018 року.

У зв`язку з обліковуваною заборгованістю позивачу відмовлено в оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на підставі п.п.6 п.6 Положення «Про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива».

Тому позивач просила суд зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» скасувати з особового рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо квартири АДРЕСА_1 , заборгованість за надані послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води станом на 01.10.2018 року в розмірі 17 818,92 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року позов задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» скасувати з особистого рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість за надані послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води станом на 01.10.2018 року у розмірі 17 818,92 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», на користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання населенню, у тому числі в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 . Малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 є власниками житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 та споживачами послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль».

В період з 01.10.2013 року по 31.03.2018 року теплова енергія до будинку надавалась, а відтак послуги малолітніми ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 споживались. ОСОБА_1 , будучи опікуном малолітніх власників квартири, в силу ст.ст. 67, 72 ЦК України, зобов`язана дбати про своїх підопічних та створення для них необхідних побутових умов, зобов`язана дбати про утримання та збереження їх майна та самостійно здійснювати витрати, необхідні для задоволення потреб цих дітей.

Таким чином, позивач зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги.

Крім того апелянт зауважує, що списання заборгованості за послуги опалення чинним законодавством не передбачено, як і не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання.

Також апелянтом зазначено, що особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій та зобов`язання щодо виключення суми заборгованості з особового рахунку, оформленого на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованості попереднього власника вказаної квартири та не включення цієї заборгованості до суми заборгованості позивача за послуги теплопостачання квартири в майбутньому, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості на особовий рахунок та надання доказів на її спростування не передбачено діючим законодавством.

Крім того позивачем не доведено, що діями відповідача порушені її права, як споживача послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку позивача, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 58,6 кв.м., яке належить їм на праві спільної часткової власності, по 1/3 за кожним, відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3 , виданого 02.10.2017 року органом приватизації Виконкомом Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради (том 1 а.с.17).

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі з 04.11.2011 року, а ОСОБА_4 з 01.09.2015 року (том 1 а.с.76, 135).

Рішенням Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради № 245 від 17.06.2015 року ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми дітьми до їх повноліття (том 1 а.с.10).

Рішеннями Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради № 394, № 395, № 396 від 16.09.2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 надано статус дітей-сиріт (а.с.11, 12, 13).

Дозвіл на приватизацію ОСОБА_1 в інтересах дітей-сиріт житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 було надано рішенням Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради № 256 від 21.06.2017 року (том 1 а.с.14).

Рішеннями Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради № 223 від 16.05.2018 року ОСОБА_1 призначено опікуном над майном дітей-сиріт ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 (том 1 а.с.15).

Як вбачається з відповіді ПАТ «Криворізька теплоцентраль» № 2047/31 від 02.05.2018 року (том 1 а.с.18-20) за зазначеним житловим приміщенням по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість за опалення по лічильнику, підігрів води за період з 01.10.2013 року по 01.02.2017 року. При цьому станом на 01.02.2018 року заборгованість складає: за послуги з централізованого опалення 13 022 грн. 33 коп., за підігрів води 1644 грн. 63 коп., за теплоенергію 6 345 грн. 78 коп. Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого водопостачання між власниками житлового приміщення та АТ «Криворізька теплоцентраль» не укладався (том 1 а.с.75).

Аналогічні дані також відображено в Інформації про суми, нараховані до сплати згідно з даними із сайту ТОВ «НОВА КОМ» (том 1 а.с.23).

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалась на те, що наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги, до якої її підопічні не мають відношення, унеможливлює отримання субсидії з 01.05.2018 року, в підтвердження чому надано відповідь УПСЗН Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради від 17.07.2018 року № 01-14/7934.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для зобов`язання відповідача скасувати з особистого рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по квартирі АДРЕСА_1 заборгованості за надані послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води, станом на 01.10.2018 року, у розмірі 17 818,92 грн. та встановлено відсутність правових підстав щодо оплати ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей, послуг з постачання теплової енергії за борги колишніх власників квартири, оскільки підопічні їй діти набули право власності на підставі Свідоцтва про право власності, а не успадкували квартиру, тому обов`язок щодо погашення боргів попередніх власників у них відсутній.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року , Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 1, ч.2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, суб`єктами цього Закону, є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд.

Згідно частини 1 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, плата за послуги нараховується щомісячно.

Згідно статті 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 13 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Тому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідем не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Як вбачається із матеріалів справи, малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі з 04.11.2011 року, а ОСОБА_4 з 01.09.2015 року, отже є особами, які фактично користувались наданими відповідачем послугами з опалення та підігріву води, тому в даному випадку відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача скасувати з особистого рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість за надані послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води за період з 04.11.2011 року, яка станом на 01.10.2018 року становить 17 818,92 грн., оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

При цьому колегія суддів вважає помилковими доводи позивача, викладені нею в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про виключення заборгованості в розмірі 17818,92 грн. про те, що малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 58,6 кв.м., яке належить їм на праві спільної часткової власності, по 1/3 за кожним, відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 , виданого 02.10.2017 року органом приватизації Виконкомом Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради (том 1 а.с.17), заборгованість за комунальні послуги перед АТ «Криворізька теплоцентраль» утворилась з вини колишніх квартиронаймачів, в той час як опіка над майном малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була призначена 16.05.2018 року, оскільки заборгованість за комунальні послуги перед АТ «Криворізька теплоцентраль» виникла у визначеному позивачем розмірі в період, коли малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , не будучи власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , були споживачами надаваних відповідачем комунальних послуг та така заборгованість не може бути виключеною з особового рахунку, оскільки не будучи власниками квартири до 02.10.2017 року, малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були споживачами надаваних відповідачем послуг з опалення та підігріву води до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якій останні були зареєстровані та реєстрація їх місця проживання була збережена до набуття ними права власності на квартиру, що породжує обов`язок зареєстрованих в квартирі осіб сплачувати комунальні послуги.

При цьому відсутні підстави вважати, що надані відповідачем послуги з теплопостачання та підігріву води до 01.10.218 року були надані попереднім власникам, оскільки малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , будучи зареєстрованими в квартирі, фактично були споживачами наданих послуг, отже нараховані відповідачем суми по квартирі АДРЕСА_1 були нараховані малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , як споживачам, а не як колишнім власникам вказаної квартири.

Вказані висновки колегії судів повністю узгоджуються із висновками, викладеними Верховним Судом у Постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18, провадження № 61-20547 св 19 та у Постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18, оскільки дійсно, діючим законодавством не передбачено обов`язку власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі, однак в даному випадку суми, нараховані відповідачем за надані послуги опалення, теплоенергію та підігрів води були нараховані малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 як споживачам, а не як колишнім власникам вказаної квартири.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язанння відповідача скасувати з особистого рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість за надані послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води станом на 01.10.2018 року у розмірі 17 818,92 грн. та приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в період з 01.10.2013 року по 31.03.2018 року теплова енергія до квартири за адресою: АДРЕСА_2 надавалась, а відтак надані послуги споживались малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які були зареєстровані в зазначеній квартирі, оскільки дійсно малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у вказаний період були зареєстровані в квартирі, що свідчить про те, що вони були споживачами наданих відповідачем послуг.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій та зобов`язання щодо виключення суми заборгованості з особового рахунку, оформленого на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованості попереднього власника вказаної квартири та не включення цієї заборгованості до суми заборгованості позивача за послуги теплопостачання квартири в майбутньому, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості на особовий рахунок та надання доказів на її спростування не передбачено діючим законодавством, з огляду на наступне.

Відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва від 23.10.2013 року №170 «Про затвердження порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів-споживачів послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» та житлового законодавства України, особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення.

Згідно з ст.8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з наступними змінами та доповненнями, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за адресою: АДРЕСА_2 , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено, що діями відповідача порушені її права, як споживача послуг, з огляду на наступне..

Так, згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

Подібні висновки викладені Верховним Судом України у Постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у Постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц та у Постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18.

Однак, в даному випадку, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки надані відповідачем послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води споживались малолітніми ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які були зареєстровані в зазначеній квартирі, що свідчить про правомірність таких нарахувань.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що посилання позивача на те, що у зв`язку з обліковуваною заборгованістю позивачеві відмовлено в оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на підставі п.п.6 п.6 Положення «Про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», не є правовою підставою для задоволення позовних вимог про скасувати з особистого рахунку заборгованості за надані послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води. При цьому оскарження дій посадових осіб, пов`язаних з відмовою в призначенні субсидії не є предметом даного спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про зобов`язання Акціонернго товариства «Криворізька теплоцентраль» скасувати з особистого рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість за надані послуги з опалення, теплоенергію, підігрів води станом на 01.10.2018 року у розмірі 17 818,92 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року скасувати та постановити нове рішення по справі.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , діючої як законного представника в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: