Справа № 372/807/21
Провадження 4-с-14/21
ухвала

Іменем України

23 березня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Тищенко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Назаренко Катерини Олександрівни щодо винесення постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 13 липня 2020 року у в/п.№56641700, реєстраційний номер обтяження №53179104, протиправними, скасувати постанову та арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні у державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №56641700, відкрите на підставі судового наказу №2-н/361/185/18 виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі до досягнення дітьми повноліття. 15 лютого 2021 року скаржник звернувся з заявою до державного виконавця про зняття арешту з 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , так як ним своєчасно сплачуються аліменти. Державний виконавець своїм листом №9846 від 18 лютого 2021 року відмовила в задоволенні заяви скаржника, так як вважає, що відсутні підстави згідно Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник вважає, що постанова про накладення арешту на частину квартири, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України.

Скаржник в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсустінсть, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи належно повідомлений, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Обухівському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції перебуває виконавче провадження №56641700, відкрите на підставі судового наказу №2-н/361/185/18 виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі до досягнення дітьми повноліття.

15 лютого 2021 року скарник звернувся з заявою до державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , так як ним своєчасно сплачуються аліменти.

Державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом №9846 від 18 лютого 2021 року відмовила в задоволенні заяви скаржника, так як вважає, що відсутні підставі згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.68 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних стягнення сум.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1,2 ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

П.7 ч.4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, що відповідає фактичним обставинам, але ігнорується відповідачем.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у ц/с. №201/10329/16-ц та діючої Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, визначений порядок оскарження дій державного виконавця та порядок звернення із скаргою до суду.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невідємною частиною правосуддя.

Відповідно до приписів частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для задоволення скарги на дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Керуючись ст.ст.450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Назаренко Катерини Олександрівни щодо винесення постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 13 липня 2020 року у в/п.№56641700, реєстраційний номер обтяження №53179104, протиправними, скасувати постанову та арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, а особами що брали участь в розгляді справи але не були присутні під час проголошення ухвали на протязі того ж часу з дня отримання даної ухвали.

Суддя О.М.Зінченко