Провадження №2/359/593/2021
Справа №359/4731/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

В червні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , якому належав житловий будинок АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно заповів своїм дітям: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У встановленому порядку ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . Позивачі своєчасно звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та відповідно отримали свідоцтва про право на спадщину, а саме по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1 . На переконання позивачів заява ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визнати недійсною. Оскільки в даній заяві відсутні дані щодо особи, яка посвідчила справжність підпису, а також форма посвідчення заповнена тією ж особою, що і заява.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.57-58).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.77).

ІІІ. Ставлення сторін до пред`явленого позову.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву, якою просила розглянути цивільну справ за її відсутності.

Державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Бровченко С. надала до суду заяву з проханням розглянути цивільну справу за відсутності представника нотаріальної контори та при вирішенні справи поклалась на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте поштовий конверт з судовою повісткою повернувся з відміткою «за невостребованием».

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18 березня 1974 року, виданого Бориспільським комбінатом комунальних підприємств. Вказана обставина підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №14707350 від 29 травня 2007 року (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я (а.с.11).

На випадок своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Фартушною Н.К., нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори, зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій за №1155 (а.с.14). Згідно з яким належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2 ) заповів своїм дітям: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частинах.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються розділом VII «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, а також книгою шостою «Спадкове право» ЦК України.

V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права.

За правилом, визначеним п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.549 цього ж Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України 2004 року підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України 2004 року зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

б. норми процесуального права.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч.1 ст.77 та ч.1 ст.80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У відповідності до положення ч.1 ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

З матеріалів спадкової справи №2, заведеної 06 січня 1979 року Бориспільською державною нотаріальною конторою Київської області, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли спадщину за заповітом про щодо подали нотаріусу відповідні заяви (а.с.6,7,9).

10 липня 2018 року ОСОБА_1 , як спадкоємиця зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.47).

В той самий день, ОСОБА_2 , як спадкоємиця першої черги за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , також отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.51).

Обґрунтовуючи вимоги за пред`явленим позовом позивачі вказали на те, що заява ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недійсною. Зважаючи на те, що при її посвідчені нотаріусом були порушені вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, зокрема в заяві відсутні дані щодо особи, яка посвідчила справжність підпису, а форма посвідчення заповнена тією ж рукою, що і заява.

На підтвердження своїх вимог представник позивача ОСОБА_8 надав до суду висновок експерта №07/20 від 05 березня 2020 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи (а.с.83-87). За змістом якого рукописний текст на першій сторінці заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року та на посвідченні підпису тієї ж заяви, виконано однією особою зі спеціальним зниженням швидкості рухів у заяві для скриття ознак свого почерку.

Разом з цим, судом критично сприймається вказаний висновок експерта в якості належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що текст заяви про прийняття спадщини та посвідчення підпису на цій заяві виконані однією і тією ж особою.

Оскільки у висновку експерта не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Викладене у повній мірі відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 (провадження 14-270цс19).

Крім цього, за змістом п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №53/5, та пункту 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених цим же наказом Міністерства юстиції України, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Допускається проведення експертизи за фотознімками та іншими копіями об`єкта, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, однак крім об`єктів почеркознавчих досліджень.

Із поданого висновку вбачається, що на дослідження були надані не оригінали, а зображення заяви по прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року та зображення копії посвідчення підпису цієї ж заяви (а.с.84-85).

З вказаних міркувань суд вважає, що висновок експерта №07/20 від 05 березня 2020 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи не є належним та допустимим доказом на підтвердження того, що рукописний текст в заяві про прийняття спадщини від 12 лютого 1979 року та в посвідчення цієї заяви виконано однією особою.

Таким чином, на переконання суду, позивачами не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин щодо порушення порядку посвідчення заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року, посвідченої 12 лютого 1979 року посадовою особою виконавчого комітету Нижньогаванської сільської ради депутатів трудящих Хабаровського краю, зареєстрованої в реєстрі за №7.

Тому суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.

VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції (а.с.56а, 56б) вбачається, що при пред`явленні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі по 840 гривень 80 копійок кожна. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ними позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.524, ст.548, ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР і редакції 1963 року, ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України в редакції 2004 року, ч.1 та ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.1 ст.80, ч.1 та ч.5 ст.106, ч.1 ст.110, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду - 23 липня 2021 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський