Номер справи 237/3213/19
Номер провадження 2/237/75/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.21 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

при секретарі Махно Ю.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на домогосподарство та земельну ділянку за правом спадкування за законом та за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на домогосподарство та земельну ділянку за правом спадкування.

В обґрунтування зазначених позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Позивач зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та батьки, тобто ОСОБА_2 - мати померлого та ОСОБА_4 - донька померлого. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 01.10.2018 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 01 січня 2010 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 Постановою Донецького апеляційного суду від 12.12.2018 року рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 01.10.2018 року у вказаній справі скасовано, заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду. Позивач зазначає, що між нею та відповідачем, як законним представником малолітньої особи ОСОБА_4 вбачається спір щодо спадкового майна. Рішенням Мар`їнського районного суду від 21.11.2011 року за ОСОБА_5 визнано право власності на домобудівництво АДРЕСА_1 та на земельну ділянку (пай) площею 3,05 га, що розташована в с. Павлівка Мар`їнського району Донецької області. Розпорядженням Голови Мар`їнської РДА від 05.02.2018 року ОСОБА_5 була виділена в натурі земельна ділянка площею 1,6062 га ріллі на землях колективної власності колишнього КСП «Червоний Жовтень» на території Павлівської сільської ради. 29 березня 2019 року державним нотаріусом Плахуті Любові Володимирівні було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна оскільки для отримання свідоцтва нотаріусу необхідно надати технічну документацію на домоволодіння. Позивач замовила у КП «Мар`їнське БТІ» виготовлення технічної документації на спадкове домоволодіння, уклала відповідний договір та сплатила послуги, але відповідачка відмовилась допустити працівників БТІ на подвір`я і, відповідно, технічна документація виготовлена не була. Позивач ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ частку земельної ділянки площею 0,3190 на якій розташований даний будинок та Ѕ частку земельної ділянку площею 1,6062 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі та подала до суду відзив на позовну заяву у якому виклала свої мотиви незгоди з заявленими позовними вимогами які зводяться до наступного. ОСОБА_3 зазначає, що з 2010 року по 17 лютого 2018 року жила в цивільному шлюбі однією сім`єю з ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 є батьком їх спільної доньки ОСОБА_4 та фактично замінив батька іншим двом дітям відповідачки. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік відповідачки ОСОБА_5 раптово помер, його похованням займалась відповідачка самостійно, позивач та інші родичі зі сторони чоловіка допомоги у похованні не надавали. ОСОБА_5 був похований на цвинтарі у с. Павлівка Мар`їнського району Донецької області, а позивач ОСОБА_2 могилу свого сина не обробляє. Після смерті чоловіка відповідачка разом з їх спільною дитиною ОСОБА_4 продовжують мешкати у будинку, що належав покійному чоловіку за адресою: АДРЕСА_1 . Іншого житла відповідачка з донькою не має. Вказаний будинок ОСОБА_5 отримав у спадок та за рішенням суду сплатив частки за нього іншим спадкоємцям. До спадкового майна після смерті ОСОБА_5 входить також земельна ділянка площею 0,3190 на якій розташований вказаний будинок та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6062 га.

В свою чергу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 також звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якій просила встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадку після смерті ОСОБА_5 та визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,3190 на якій розташований даний будинок та земельну ділянку площею 1,6062 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 зазначає, що з 2010 року по 17 лютого 2018 року жила в цивільному шлюбі однією сім`єю з ОСОБА_5 , який є батьком їх спільної дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік ОСОБА_3 раптово помер та вона самостійно займалась його похованням, після його смерті разом із донькою продовжують жити у будинку покійного чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі викладеного ОСОБА_3 вважає що виключно їх з померлим спільна донька є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті її батька.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольнити позов ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 21 червня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року цивільні справи об`єднано в одне провадження та визначено про перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити з огляду на наступне.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05 квітня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_9 .

Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян прізвище ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 , шлюб було розірвано 23 жовтня 2007 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20 лютого 2018 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до копії рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 листопада 2011 року за ОСОБА_5 було визнано право власності до домобудівництво АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 3,05 га.

Як вбачається з копії технічного паспорту від 15 серпня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані наступні об`єкти: житловий будинок «А1», прибудова «а-1», тамбур «а1-1», літня кухня «Б-1», прибудова до літньої кухні «б-1», підвал «П-1», вбиральня «У-1», ворота № 1 та паркан № 2.

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 116622 підтверджується, що ОСОБА_11 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3190, земельна ділянка розташована в с. Павлівка павлівської селищної ради.

З копії розпорядження голови районної державної адміністрації керівника районної військово-цивільної адміністрації від 05.02.2018 року за № 67 ОСОБА_5 виділено в натурі земельну ділянку загальною площею 1,6062 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Факт відмови позивачу у здійсненні нотаріальної дії підтверджується копією відповідної постанови нотаріуса від 29 березня 2019 року № 158/02-31, якою ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 .

Як вбачається з копії листа Міськрайонного управління Держгеокадастру у Мар`їнському районі та м. Вугледарі згідно архівної земельно-кадастрової документації, зареєстрованої до 01.01.2013 року право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,3190 га за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_11 . Інформація щодо переоформлення правовстановлюючих документів відсутня.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18 вересня 2013 року підтверджується, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_3 .

Згідно копії довідки Павлівської сільської ради від 27.02.2018 року № 321 ОСОБА_3 провела поховання ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії довідки Павлівської сільської ради від 27.02.2018 року № 320 ОСОБА_3 дійсно проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації з червня 2011 року по теперішній час.

Як вбачається з акту обстеження на предмет проживання ОСОБА_3 від 26 лютого 2018 року ОСОБА_3 дійсно проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації і разом з нею однією сім`єю проживають її діти: донька - ОСОБА_12 , син - ОСОБА_13 , донька - ОСОБА_4 .

З копії листа відділу у справах сім`ї молоді та спорту Мар`їнської районної державної адміністрації від 04.02.2014 року № 16-1/01-25 родина ОСОБА_3 є багатодітною родиною, але посвідчення батьків багатодітної сім`ї їй не видавалось у зв`язку з тим, що їх немає у наявності.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 16 лютого 1985 року ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками вказано: батько - ОСОБА_14 , мати - ОСОБА_9 .

Як вбачається з оригіналу відповіді Мар`їенської державної нотаріальної контори від 28 серпня 2019 року за № 458/01-16 05.06.2018 року відкрилась спадкова справа № 83/2019 за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя не видавалися.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стосовної позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на домогосподарство та земельну ділянку суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Спадкоємцем першої черги за законом являються позивачка.

З матеріалів справи встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його донька - ОСОБА_4 та його матір - ОСОБА_2 .

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З роз`яснень, викладених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Оскільки у позивача ОСОБА_2 виникли труднощі в оформленні своїх спадкових прав після смерті сина, що знаходить свій вираз у відповідній відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд, перевіривши факт належності спадкодавцю ОСОБА_5 спадкової маси, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки для обслуговування вказаного будинку, земельної ділянки для ведення товарного виробництва, загальною площею 1,6062 га, приймаючи до уваги, після смерті спадкодавця було заведено спадкову справу за заявою лише ОСОБА_2 та відсутність відомостей про звернення інших спадкоємців із заявами про прийняття спадщини, приходить до висновку що право ОСОБА_2 на спадщину підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності.

При цьому встановивши що спадкоємець на випадок своєї смерті заповіт не склав, суд виходить із приписів ч. 1 ст. 1267 ЦК України згідно якої частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними у зв`язку з чим за позивачем ОСОБА_2 слід визнати право власності на Ѕ спадкового майна.

Стосовно заявлених позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає наступне.

Приписами ч. 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Положеннями п.3.8. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що заяву від імені малолітньої особи або недієздатної особи про прийняття спадщини подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

Відповідно до п.3.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо не було подано заяву про відмову від прийняття спадщини з дотриманням вимог, встановлених законодавством.

Таким чином малолітня чи неповнолітня дитина вважається такою, що прийняла спадщину поки не заявить про інше своєю відмовою від прийняття спадщини.

В свою чергу судом в розпорядженні суду відсутні докази того, що малолітня донька спадкодавця (її законний представник) взагалі звертались до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо докази не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини.

Верховний суд у постанові від 09 квітня 2020 року по справі 2-887/11 сформулював наступний правовий висновок, згідно якого якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. З огляду на зазначене Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідно до представлених доказів у справі інформація про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії відсутня. За таких обставин суд першої інстанції зобов`язаний був з`ясувати насамперед, чи були перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину у позивача у загальному порядку, чого судом зроблено не було.

Крім того, згідно правового висновку Верховного суду від 16 січня 2019 року по справі № 2-390/2006 зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу особі нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Установивши, що позивач не надав суду доказів того, що він в установленому законом порядку подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та що нотаріус відмовив йому у видачі указаного свідоцтва, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Таким чином, суду не надано доказів того, що ОСОБА_3 до звернення до суду порушувалось питання прийняття спадщини в нотаріальному порядку, в самій позовній заяві не наведено доводів стосовно неможливості спадкування майна в нотаріальному порядку, тобто не вказано що саме перешкоджає оформленню процедури переходу прав та обов`язків від спадкодавця до його спадкоємців в позасудовій процедурі.

Отже, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування нерухомого майна ОСОБА_3 не враховано, що реалізація вказаної функції перебуває в компетенції нотаріальних органів, а суд, в силу своїх повноважень може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів у видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування.

Посилання ОСОБА_3 про те, що її донька є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті батька та саме вона має спадкувати все майно є неспроможними з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 1261 ЦК України чітко визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 є донькою спадкодавця, а ОСОБА_2 є матір`ю спадкодавця та вказані особи відносяться до першої черги спадкоємців за законом та в силу вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України їх частки у спадщині за законом є рівними.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на домогосподарство та земельну ділянку за правом спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності за правом спадкування за законом на:

-1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 що складається з житлового будинку А1, загальною площею 56,4 кв.м., в т.ч. житловою площею 22,0 кв.м., з господарськими спорудами: прибудова «а 1»; тамбур «а'-1»; літня кухня «Б-1»; прибудова до літньої кухні «б-1»; підвал «П-1»; вбиральня «У-1»; ворота №1; паркан №2;

-1/2 частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 ;

-1/2 частку земельної ділянки загальною площею 1,6062 га ріллі за кадастровим номером :02:000:2694 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Павлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.Ю. Кучко