КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/1995/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Київ

Справа № 760/24201/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року, постановлену у складі судді Шереметьєвої Л.А., про повернення заяви про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

Заочним рішенням Солом`янського районного суду від 25 жовтня 2019 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що в копії паспорта відповідача міститься відмітка про місце його реєстрації, а тому посилання суду в цій частині є помилковими. До первісної заяви про перегляд заочного рішення надавались відповідні копії документів, які не змінились. Відповідачем подано до суду лише нову редакцію заяви, а додатки до неї були подані раніше.

Крім того посилається на те, що ОСОБА_1 не отримувалися повістки, оскільки надсилалися судом не « ОСОБА_1 », а «ОСОБА_1». В заочному рішенні також вказується прізвище не « ОСОБА_1 », а « ОСОБА_1 ». Відповідач ОСОБА_4 знаходиться на обліку Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5, хворіє майже все життя на психоневрологічну хворобу, що унеможливлює їй фізично отримувати будь-яку кореспонденцію, адже вона не усвідомлює своїх дій. Неповідомлення заявника у встановленому порядку про розгляд справи позбавило відповідачів по справі передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, якими відповідачі заперечують проти позову.

Також вказує, що на даний час Солом`янським районним судом м. Києва слухається справа про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, в якій позивачем є ОСОБА_1 . Позивач доводить, що договір іпотеки, який укладений між Кредитною спілкою «Зараз» та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є неправомірним. Даний договір підписувався ОСОБА_4 під впливом хвороби, вона не розуміла своїх дій та не керувала ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Отже, судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на перегляд заочного судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право на перегляд заочного рішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду від 24 червня 2020 року про усунення недоліків не виконана, недоліки заяви про перегляд заочного рішення не усунуті, доказів, які б обґрунтовували заперечення заявника проти вимог позивача і які б могли вплинути на ухвалене судом рішення та доказів його реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 до суду не надано, про рух справи в суді заявник також тривалий час не цікавився.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року. В заяві про перегляд заочного рішення зазначено обставини щодо неповідомлення відповідачів про розгляд справи, а також те, що судом при винесенні рішення не було враховано стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів. На підтвердження вказаних обставин, до заяви додано копію паспорту ОСОБА_1 , копію медичної довідки від 08.08.2019 року на ім`я ОСОБА_4 та копію довідки МСЕК щодо ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою секретаря судового засідання від 21 травня 2020 року розгляд заяви про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року, що мав відбутись 27 квітня 2020 року о 10 год. 30 хв., було відкладено у зв`язку з поширенням на території України коронавірусу «COVID-19» та введенням Урядом протиепідемічних заходів, з метою запобігання розповсюдження особливо небезпечного вірусного захворювання, на 24 червня 2020 року на 10 год. 00 хв.

Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без руху ухвалою від 24 червня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України, оскільки не містить посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти саме вимог позивача і які б могли вплинути на ухвалене судом рішення. Крім того, долучаючи копію паспорта до заяви, відповідач не надає будь-яких доказів того, що саме він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів справи, 4 вересня 2020 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якій зазначено, що на виконання ухвали про усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення суду надано заяву про перегляд заочного рішення в новій редакції.

Згідно з актом, складеним 04 вересня 2020 року працівниками Солом`янського районного суду м. Києва, до заяви про перегляд заочного рішення в новій редакції, яка надійшла поштою від адвоката Галкіної Я.Г. відсутні зазначені в 4 примірниках цієї заяви додатки.

Оскаржуваною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику з тих підстав, що недоліки, викладені в ухвалі від 24.06.2020 року заявником не усунуті, доказів, які б обґрунтовували заперечення відповідача проти вимог позивача і могли б вплинути на ухвалене судом рішення - не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 285 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено:1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів.

До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник (ч.7 ст. 285 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст. 285 ЦПК України, до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, ЦПК встановлює для вiдповiдача особливий порядок оскарження заочного рiшення - шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення. У разі надходження заяви про перегляд заочного рішення питання про відкриття провадження у справі судом не вирішується, а лише перевіряється відповідність заяви вимогам ст. 285 ЦПУ України.

З матеріалів справи вбачається, що заява про перегляд заочного рішення була прийнята судом до провадження та призначена до розгляду в судове засідання, а отже судом перевірено відповідність вимогам ст. 285 ЦПК України та не було встановлено підстав для застосування ст. 185 ЦПК України.

Застосовуючи до заяви про перегляд заочного рішення положення ст. 185 ЦПК України, ухвалою від 24 червня 2020 року, суд першої інстанції посилався на те, що заява не відповідає вимогам ст.285 ЦПК України, однак була прийнята до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні на 24 червня 2020 року, тому суд вважав за необхідне застосувати норми ч.11 ст.187 ЦПК України та надати заявнику строку для усунення недоліків заяви.

Однак, висновок суду щодо застосування ч.11 ст.187 ЦПК України є помилковим, оскільки вказана норма ЦПК регулює порядок відкриття провадження у справі та питання і дії суду, які виникають після відкриття провадження у справі.

Разом з тим, на виконання вимог ухвали суду від 24.06.2020 року представником відповідача було подано заяву в новій редакції, з викладенням певних доводів та посиланнями на докази, що були раніше подані до заяви від 23.03.2020 року. Проте в матеріалах справи заява про перегляд заочного рішення в новій редакції, подана на виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року , - відсутня.

Порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення встановлений ст. 287 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В порушення зазначених вимог суд першої інстанції, прийнявши до провадження та призначивши до розгляду, заяву про перегляд заочного рішення не розглянув, а застосував положення ст. 185 ЦПК України та ст. 187 ЦПК України, чим порушив порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, встановлений ч.3 ст. 287 ЦПК України.

Отже, призначивши заяву про перегляд заочного рішення до розгляду в судове засідання, питання стосовно обґрунтованості доводів заявника щодо підстав скасування заочного рішення, що наведені у заяві, суд першої інстанції мав би вирішувати при розгляді цієї заяви по суті з постановленням ухвали, передбаченої у ч.3 ст.287 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4. ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Отже, повертаючи заяву про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції позбавив заявника права апеляційного оскарження, оскільки без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції, відповідач позбавлений права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку (ч.4 ст. 287 ЦПК України).

Процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення, який проводиться судом, що його ухвалив, і лише за письмовою заявою відповідача. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 2-2332/10, 381/6265/14, 381/2658/15.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та, всупереч вимогам ч. 5. ст. 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та помилково повернув заяву про перегляд заочного рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.