ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4553/21 Справа № 201/3384/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року зупинено провадження у цивільній справі № 201/3384/16-ц (2/201/98/2021) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 752/22248/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору № ML 302/51/2005 від 09 грудня 2005 року недійсним.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив вказану ухвалу суду скасувати, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі та порушив ефективність судового процесу.

ОСОБА_1 подав до суду пояснення на апеляційну скаргу, які мотивовані тим, що апеляційна скарга є безпідставною, а ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, тому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Встановлено, що у березні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитними договорами № ML 302/083/2008 від 26 березня 2008 року і № ML 302/51/2005 від 09 грудня 2005 року.

Представник відповідача просив суд зупинити провадження у вказаній цивільній справі до вирішення цивільної справи № 752/22248/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору № ML 302/51/2005 від 09 грудня 2005 року недійсним.

Проаналізувавши предмет і підстави позову у цій справі з обставинами цивільної справи № 752/22248/20, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість заяви представника відповідача про зупинення провадження з тих підстав, що розгляд позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» об`єктивно неможливий до вирішення спору про визнання кредитного договору недійсним, що розглядається Голосіївським районним судом м. Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, які є вичерпними.

Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитними договорами № ML 302/083/2008 від 26 березня 2008 року і № ML 302/51/2005 від 09 грудня 2005 року.

Предметом розгляду цивільної справи № 752/22248/20 є визнання кредитного договору № ML 302/51/2005 від 09 грудня 2005 року недійсним.

Вищезазначене спростовує доводи апелянта про те, що справи між собою не пов`язані та підстав для зупинення провадження у даній справі не було.

Також, безпідставними є посилання апелянта на існування інших судових справ за участю відповідача, які раніше перебували в провадженні суду, оскільки вони ніяким чином не впливають на рішення, що прийматимуться у вказаній справі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі узгоджується з положеннями п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 259,367,368,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року про зупинення провадження - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова