Єдиний унікальний номер справи 229/2523/21
Номер провадження № 2/229/637/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді: Гонтар А.Л.,

при секретарі судового засідання: Білик О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача ОСОБА_1 17 травня 2021 року звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в робочому селищі Талова Таловського району Воронезької області РФ померла мати позивача ОСОБА_3 . Після смерті матері позивача залишилося спадкове майно, що складається із земельної частки (пай) розміром 7,6 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП "Калініна" після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просить визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24.05.2021 року, провадження у вказаній цивільній справі було відкрито та справу призначено в підготовче судове засідання на 07.06.2021 року (а.с. 18-19).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 07.06.2021 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 16.06.2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи її повідомлено належним чином, представник ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити.

Представник відповідача Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи вони були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, заперечень проти задоволення позовних вимог не мають, з позовною заявою ознайомлені та згодні.

З огляду на це, відповідно до ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів, без фіксації судового процесу.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає вимогам ст.200 ЦПК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дочкою, померлої ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 11 серпня 2003 року (актовий запис № 47 зроблений 14 жовтня 1967 року Сіняевскою сільською адміністрацією Таловсько району Воронезької області) (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 10 січня 1987 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 отримала прізвище " ОСОБА_2 " (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 02 листопада 2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 від 25 грудня 1996 року виданого громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) КСП ім. Калініна, яка розташовано у с. Красногорівка Ясинуватського району Донецької області, ОСОБА_3 на підставі розпорядження Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області від 16 грудня 1996 року № 579, їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Калініна розміром 7,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 28715, 00 гривень (а.с.12).

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії № 75/02-31 від 29 січня 2021 року виданої Приватним нотаріусом Ясинуватського району Дорменок Юлією Миколаївною ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно інформаційних довідок та відповіді на запит суду наданих Дружківською державною нотаріальною конторою - після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про прийняття або відмову від спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно до п.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав", під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Суд вважає доведеним, що на теперішній час, позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000?I) (п. 40).

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

Суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області.

На підставі до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328, 392, 1216-1218,1222 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4-5, 10-13, 76-81,89, 263-265,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за громадянкою Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Калініна, місцезнаходження якого: с. Красногорівка Ясинуватського району Донецької області, розміром 7,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 від 25 грудня 1996 року виданого громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) КСП ім. Калініна, яке розташовано у с. Красногорівка Ясинуватського району Донецької області, ОСОБА_3 на підставі розпорядження Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області від 16 грудня 1996 року № 579, вартість земельної частки (паю) становить 28715, 00 гривень, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після оголошення рішення.

Повний текст рішення складено 26 липня 2021 року.

Суддя: А. Л. Гонтар