Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" липня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , за участю секретаря судового засідання Глазістової К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи була направлена до Донецького апеляційного суду.

15 липня 2021 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з Донецького апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення з приводу позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд вирішення питання про ухвалення додаткового рішення по справі за його відсутності та за відсутності його представника ОСОБА_3 . Зазначив, що з 20.03.2021 року припинив підприємницьку діяльність, перебуває на державному забезпеченні, інших доходів не має. У зв`язку з онкологічним захворюванням вимушений витрачати значні кошти на лікування, що підтверджує зміни у його матеріальному становищі. Посилаючись на викладене, просив змінити розмір аліментів та стягнути з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Крім того, підтримав позовні вимоги про звільнення частини заборгованості по аліментам у розмірі 33132,12 грн. Інші позовні вимоги просив не розглядати.

Представник відповідача ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів. Щодо позовних вимог в частині звільнення від заборгованості зазначила, що вказана позовна вимога вже розглянута судом.

У відповідності до ч. 4 ст.270 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи була направлена до Донецького апеляційного суду.

15 липня 2021 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з Донецького апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення з приводу позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_1 є батьком відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуті аліменти на користь та утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення навчання, а саме до 30.06.2022 року, починаючи утримання з 04 жовтня 2018 року.

ОСОБА_2 навчається у Державному вищому навчальному закладі «Приазовський державний технічний університет» за спеціальністю «Архітектура та містобудування» за освітньою програмою «АРХ Архітектура будівель і споруд», з присвоєнням ступеня «Бакалавр», термін навчання становить: 3 роки 10 місяців. Загальний розмір плати за весь термін навчання становить 48000,00 грн., що підтверджується договором №18121116 про навчання у ДВНЗ «ПДТУ» від 08.08.2018 року.

Згідно довідки, виданої 19.10.2020 року деканом ДВНЗ «ПДТУ» ОСОБА_2 є студенткою 3 курсу ДВНЗ «ПДТУ» факультету машинобудування та зварювання денної форми навчання (за контрактом), термін навчання: з 01.09.2020 року по 31.01.2021 року.

Згідно відомостей т.в.о. ректора ДВНЗ «ПДТУ» за результатами літньої екзаменаційної сесії 2018-2019 навчального року ОСОБА_2 має академічну заборгованість з 5 дисциплін. Пропуски за семестри склали 10 годин. Станом на 29.08.2019 року заборгованості з оплати контракту ОСОБА_2 не має, стипендію не отримує. Інформація про доходи (підробітки) та матеріальну грошову допомогу відсутня.

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого 19 жовтня 2018 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №209. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи безстроково, може працювати за фахом з обмеженнями, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0917503 від 10.01.2019 року.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_1 05 листопада 2018 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид економічної діяльності: роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.12.2018 року по 11.02.2019 року, ОСОБА_1 на рахунок в банку надходили кошти - торгівельна виручка у грудні 2018 року в розмірі 2700 грн., у січні 2019 року - 2400 грн.

З 02.02.2000 року позивач ОСОБА_1 звільнений з роботи за ст.38 КзПП на підставі наказу від 02.02.2000 року.

Мати позивача - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонеркою, розмір пенсії за період з червня по листопад 2018 року складає 10852,50 грн., що підтверджується довідкою, виданою 02.11.2018 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1305.

Згідно Довідки МСЕК від 06.10.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 02.10.2020 року є інвалідом 2 групи (загальне захворювання) строк до 01 листопада 2021 року, дата чергового переогляду 06 жовтня 2021 року. Крім того, згідно даної довідки, комісією було зроблено висновок про умови та характер праці, а саме встановлені протипоказання: важка фізична праця, переохолодження, вплив температур, робота з токсичними речовинами.

25.05.2020 року ОСОБА_1 знаходився у хірургічному відділенні КНП «Онкологічний диспансер м. Маріуполь», що підтверджується довідкою від 25.05.2020 року.

04.02.2020 року та 29.09.2020 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Онкологічний диспансер м. Маріуполь», що підтверджується довідками від 04.02.2020 року та 29.09.2020 року.

В період з 13.07.2020 року по 21.07.2020 року та з 10.08.2020 року по 19.08.2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Онкологічний диспансер м. Маріуполь», що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного заступником начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, станом на 12 січня 2021 року у позивача ОСОБА_1 утворилась заборгованість по аліментам за період з 04.10.2018 року по 11.01.2021 року і становить 67680,47 грн. У вказаний період ОСОБА_1 були здійснені наступні платежі: у жовтні 2018 року у сумі 795,00 грн., у січні 2019 року - 750,00 грн., у червні 2019 року - 100,00 грн., у серпні 2019 року - 100,00 грн.

В період з 24.05.2021 року по 09.06.2021 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Онкологічний диспансер м. Маріуполь», що підтверджується випискою карти стаціонарного хворого №655 від 09.06.2021 року.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.03.2021 року позивач ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 надані квитанції на придбання медикаментів.

Згідно з ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2, 3, 4, 5 ст.270 ЦПК України суд заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу (надалі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Враховуючи вищезазначені норми СК України, а також те, що у позивача ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я та матеріальне становище, тобто в порівнянні з його матеріальним становищем та станом здоров`я на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання від 28 листопада 2018 року, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд враховує, що ОСОБА_2 продовжує навчання у ДВНЗ «ПДТУ» на денній формі навчання та у зв`язку із цим не працює. Джерело самостійного доходу ОСОБА_2 відсутнє, оскільки позивач навчається на платній (контрактній) основі, в той час як прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01.12.2020 складає 2270 грн., що свідчить про те, що ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням.

Крім того, суд враховує, що позивач немає інших утриманців, але є інвалідом 2 групи, має виражене обмеження життєдіяльності та може працювати лише в спеціально створених умовах, на теперішній час не працює, припинив підприємницьку діяльність, періодично перебуває на стаціонарному лікуванні.

Також суд зазначає, що матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням повнолітній дитині має надавати не тільки батько, а й мати.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що визначення розміру аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно з урахуванням індексації є справедливим та розумним з огляду на всі встановлені судом обставини справи, а також з огляду на матеріальний стан та стан здоров`я позивача, а тому заявлені вимоги сторони позивача в частині зміни розміру аліментів підлягають частковому задоволенню.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Вимоги позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині звільнення його від сплати заборгованості по аліментам в сумі 33132,12 грн. задоволенню не підлягають, оскільки рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року вже вирішені вказані вимоги в частині звільнення заборгованості по аліментам, які були уточнені.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 180 184, 185, 192 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,258-265, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 264/1127/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , яка мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно з урахуванням індексації, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року у справі № 264/5571/18 відкликати.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко