328/347/21
22.03.2021
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2021 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Погрібної О.М., при секретарі: Мацинській О.Є.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив :

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.02.2012 в розмірі 21665,56 грн та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі укладеного договору №б/н від 26.02.2012, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. AT КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте, відповідач протягом тривалого часу порушує зобов`язання за вищезазначеним борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та випискою по рахунку. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 20.12.2020 має заборгованість 26194,56 грн. З урахуванням того, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором б/н від 26.02.2012 станом на 02.12.2020 в сумі 21665,56 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою судді від 25.02.2021 позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі.

В судове засідання, призначене на 22.03.2021, представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, де зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме визнала вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі встановленого кредитного ліміту, в сумі 18000 гривень. Розгляд справи просила провести без її участі.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з витягом із статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»; довідкою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.

Судом встановлено, що 26.02.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів.

Підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, позивач погодилась, що зазначена анкета-заява, разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, що підтверджується підписом в зазначеній анкеті-заяві

Дана заява не містить даних про те, якої згоди досягли сторони щодо сплати процентів за користування кредитом. Крім того, у зазначеній анкеті - заяві вказано лише про те, що відповідач має отримати платіжну картку кредитка «Універсальна».

До позовної заяви додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у яких вказано, що існує чотири види карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна Gold». Всі види карток мають різні умови щодо тарифів, процентів, штрафів. Який вид картки «Універсальна» чи іншої картки отримала відповідачка при підписанні анкети - заяви від 26.02.2012 позивач не вказав та доказів не надав.

Умови і Правила надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачкою не підписані, а матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умовами відповідачка була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи анкету - заяву.

Згідно з довідкою позивача без вихідних даних (номеру та дати) між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було видано такі кредитні картки: 1) НОМЕР_1 , дата відкриття 17.01.2012, термін дії 10/15; 2) НОМЕР_2 , дата відкриття 27.02.2012, термін дії 12/15; 3) НОМЕР_3 , дата відкриття 04.12.2012, термін дії 04/16; 4) НОМЕР_4 , дата відкриття 22.03.2014, термін дії 01/18; 5) НОМЕР_5 , дата відкриття 18.01.2018, термін дії 09/21.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 02.12.2020 складає:

- 21665,56 грн - заборгованість за тілом кредиту;

- 4528,86 грн - заборгованість відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України.

З урахуванням того, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором б/н від 26.02.2012 станом на 02.12.2020 в сумі 21665,56 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

До позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, зазначений витяг не підписаний відповідачем, а отже відсутні підстави стверджувати, що саме такі умови діяли на час укладення договору, та відповідно були надані ОСОБА_1 для ознайомлення, тобто погоджені сторонами.

Крім того, позивачем наданий витяг з тарифів, який містить умови користування кредитними коштами за різними видами тарифів, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», а в анкеті-заяві, яка підписана відповідачем взагалі не зазначено, яку саме платіжну картку «Універсальна» виявила бажання оформити на своє ім`я ОСОБА_1 . Наданий Витяг з Тарифів також не підписаний відповідачем.

Відтак, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів (довідку) та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова Палати від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно із ст. 81 ч. 6 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які саме умови договору були узгоджені сторонами не є підтвердженням наявності заборгованості ні по тілу кредиту, ні по відсоткам за користування кредитом у розмірі, визначеному позивачем.

У той же час з виписки по рахункам вбачається, що позивач на власний розсуд проводив списання відсотків за користування кредитними коштами та пені.

Чи була б наявна заборгованість по тілу кредиту, у разі, якби позивач не списував зазначені суми із наданих позивачем доказів встановити неможливо.

Для проведення розрахунку процентів за користування кредитом є необхідним надання доказів про те, який розмір процентів сторони договору узгодили. За відсутності доказів про те, на яких умовах надавалися кредитні кошти, які штрафні санкції мали застосовуватися у разі невиконання умов договору ні суд, ні експерт, ні будь хто інший не в змозі провести відповідні розрахунки.

Крім того, згідно довідки про зміну умов кредитування кредитний ліміт у різні періоди встановлювався: 22.03.2014 12300,00 гривень; 14.07.2016 14000,00 гривень; 05.07.2017 18000,00 гривень: 13.08.2018 кредитний ліміт було зменшено до 0,00 гривень.

Встановлення кредитного ліміту означає, що особа не може отримати кредит у розмірі, що перевищує кредитний ліміт.

Разом з тим, у розрахунках, які складені самим позивачем прострочена заборгованість по тілу кредиту складає 21665,56 грн. За який саме період нарахована прострочена заборгованість у такій сумі та з яких підстав цей розмір перевищує розмір кредитного ліміту позивач не вказав та доказів на підтвердження цих обставин не надав.

Суд наголошує, що представник позивача у судове засідання не з`явився, та не довів обґрунтованість нарахування заборгованості у розмірі визначеному у позовній заяві.

Виходячи з аналізу статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Найбільший кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідача, за весь період кредитування складав 18000,00 грн, та який остаточно було зменшено до 0,00 грн 13.08.2018.

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за договором б/н станом на 08.12.2020 за період з 18.01.2012 по 28.11.2020.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Також виписка банку згідно Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Разом з тим матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження збільшення (встановлення) кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача до 21665,56 грн.

Отже, пред`явлена позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту (21665,56 грн) перевищує кредитний ліміт (18000,00 грн), який був встановлений на картковий рахунок відповідача, та в межах якого відповідач мав право та можливість використовувати кредитні кошти. Доказів несанкціонованого перевищення відповідачем ліміту кредитування позивач до суду також не надав.

Крім того, з розрахунку заборгованості та з виписки за договором, наданих позивачем на обґрунтування власних позовних вимог щодо наявності заборгованості у відповідача, вбачається, що позивач на суму нарахованих щомісяця процентів за користування кредитними коштами, що не були погашені відповідачем, збільшував заборгованість за тілом кредиту, тобто фактично штучно збільшував кредитну заборгованість відповідача за рахунок нарахованих процентів у попередніх періодах, що свідчить про те, що заборгованість за тілом кредиту, яку позивач пред`явив до стягнення, складається не тільки з коштів, які безпосередньо відповідач отримав у кредит шляхом витрачання коштів у межах встановленого йому кредитного ліміту, а й за рахунок самостійного збільшення заборгованості за кредитом позивачем шляхом погашення (списання) процентів за користування кредитом за рахунок кредитних коштів. Цим позивач самостійно на власний розсуд допустив штучне збільшення заборгованості за кредитом поза межами кредитного ліміту, встановленого на картковий рахунок позичальника.

Разом з тим з виписки з особового рахунку позичальника та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою та здійснював платежі на погашення заборгованості.

У той же час, заборгованість за тілом кредиту не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає частковому задоволенню у межах встановленого позивачем кредитного ліміту в розмірі 18000,00 грн.

В іншій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 18000,00 грн, то з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1885,94 грн (18000 х 2270,00 : 21665,56 = 1885,94).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265,282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.02.2012 станом на 02.12.2020 року в розмірі 18000,00 грн (вісімнадцять тисяч гривень 00 коп), яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 1885,94 грн (одну тисячу вісімсот вісімдесят п`ять гривень 94 коп).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22 березня 2021 року.

Учасники справи:

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_6 .

Суддя: