Справа № 0907/4785/2012
Провадження № 22-ц/4808/994/21
Головуючий у 1 інстанції Бородовського С.О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Девляшевського В.А., Мелінишин Г.П.

з участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2021 року, в складі судді Бородовського С.О., за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернувся із заявою про заміну сторони стягувача його правонаступником щодо виконання рішення у справі №0907/4785/2012.

Зазначав, що 28 листопада 2012 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення по справі №0907/4785/2012, про стягнення з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №155/ФКВ-07. 31 серпня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги №2302/К/2, в тому числі за кредитним договором №155/ФКВ-07, а тому наявні підстави для заміни сторони стягувача його правонаступником.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задоволено, замінено сторону первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні, з примусового виконання судового рішення у справі № 0907/4785/2012, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує що, 26.06.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 155/ФКВ-07. На підставі Договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30.06.2010 року укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України, ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року.

В той же час, що 12.09.2014 року між ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом ЖБК «Радислав» було укладено Договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 155/ФКВ-07. Згідно п.1 вказаного договору ОСОБА_2 передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв усі його права як кредитора за зобов`язаннями, що виникли на підставі Кооперативного договору №52 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ЖБК «Радислав» від 17.03.2014 року, а саме: права на пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав», який складається з пайових прав на квартиру АДРЕСА_1 у зблокованому житловому будинку АДРЕСА_2 . Згідно п.3 вказаного договору, зобов`язання ПАТ «Дельта Банк» щодо сплати ціни цього Договору вважається виконаним та припиненим у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, зокрема, вимог у відповідності до умов цього Договору та вимог згідно Кредитного договору №155/ФКВ від 26.06.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк».

Так, згідно Кооперативного Договору № 52 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ЖБК «Радислав» від 17.03.2014 року ОСОБА_2 є власником права на пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав», який складається з пайових прав на вищевказану квартиру. Вказаний пай був повністю оплачений ОСОБА_2 як довірителем Фонду фінансування будівництва типу «А» означеного малоповерхового житлового комплексу, утвореного ТОВ «Український промисловий банк», із кількістю вимірних одиниць визначених на підставі проектної документації на стадії РД - 16403 одиниці з розрахунку 95,64 гривень за одну вимірну одиницю, яка за правилами ФФБ складала суму 1 568 782,92 грн. в цінах будівництва станом на 2011 рік, що підтверджується Листом обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав» № 10-18 від 12.10.2018 року.

Згідно витягу з Протоколу №2 загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав» від 11.07.2014 року останнім надано згоду на укладення ОСОБА_2 з ПАТ «Дельта Банк» та обслуговуючим кооперативом житлово-будівельним кооперативом «Радислав» договору про відступлення права вимоги за зобов`язаннями, що виникли у ОСОБА_2 на підставі Кооперативного договору №52 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ЖБК «Радислав» від 17.03.2014 року.

Згідно витягу з Реєстру паїв № 52-1 житлово-будівельного кооперативу «Радислав» від 06.10.2014 року пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав», який складається з пайових прав на квартиру АДРЕСА_3 , закріплено за ПАТ «Дельта Банк».

Зазначає, що при уступленні права вимоги нове зобов`язання не виникає, відбувається лише заміна у вже існуючому зобов`язанні. У припиненому зобов`язанні заміна сторони є неможливою.

Заявник взагалі не є суб`єктом права звернення з будь-якими вимогами за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року. Крім того, згідно витягу зі свідоцтва про смерть воєводства Мазовецького відділу РАЦСУ м. Варшави НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просить застосувати наслідки спливу позовної давності та скасувати ухвалу суду.

Апелянт, його представник та представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» з 31.08.2020 року як новий кредитор правонаступник, набув право вимоги за кредитним договором №155/ФКВ-07від 26.06.2007 року.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.11.2012 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості у розмірі 1 153 181, 23 грн за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 задоволено, а також стягнуто 3219 грн. судового збору (а.с. 57-58).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.01.2017 року - рішення Івано-Франківського міського суду від 28.11.2012 в частині стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» 3219 грн. судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» по 1690 грн. 50 коп. судового збору з кожного. В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 28.11.2012 року залишено без зміни (а.с. 167-169).

На виконання вказаних рішень суду у 2017 році Івано-Франківським міським судом видано чотири виконавчі листи, що підтверджується відповідними записами.

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 57116194 від 31.08.2018 року, долученої до матеріалів заяви, 24.10.2017 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист №0907/4785/2012 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 1 153 181, 23 гривень (а.с 195).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №0907/4785/2012, виданого Івано-Франківським міським судом 24.10.2017 року таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

31 серпня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги №2302/К/2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року перейшло до «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №2-3897/10.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ТОВ ««Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» з 31 серпня 2020 року як новий кредитор правонаступник, набув право вимоги у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того посилання ОСОБА_1 про те, що договором про відступлення права вимоги від 12.09.2014 року повністю припинено зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року є необґрунтованими.

Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №0907/4785/2012, виданого Івано-Франківським міським судом 24.10.2017 року таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Судом встановлено, що за умовами договору про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року має місце зарахування зустрічних однорідних вимог, за передачу (відступлення) прав вимоги на підставі Кооперативного договору - ПАТ «Дельта «Банк» сплатив ОСОБА_2 ціну в розмірі 441610 грн, при цьому зобов`язання банку щодо сплати вказаної ціни вважається виконаним за рахунок зарахування вимог банку до ОСОБА_2 за кредитним договором від 26.06.2007 року. Однак вказаний договір не містить посилання на суму зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором чи припинення зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором, а тому відсутні підстави для висновку про те, що внаслідок укладення Договору про відступлення прав вимоги у Долошицького відсутній обов`язок за виконавчим листом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року в сумі 1153181,23 грн.

Посилання апелянта щодо застосування наслідків спливу позовної давності є необгрнутованими, оскільки відповідно до положень ст. 356 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У справі що переглядається, вирішується процесуальне питання, пов`язане з виконанням судового рішення у цивільній справі, а не вирішення позовних вимог про захист порушеного права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2021 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27 липня 2021 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

Г.П. Мелінишин