Справа № 127/9041/21
Провадження № 2/127/1596/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участі: секретаря Горденко Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого в спадковому майні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення частки померлого в спадковому майні.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій на день смерті належало 69/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок належав померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 22 березня 1999 року за реєстровим № 2-970, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" 27.08.2010 року за реєстраційним номером 31335179.

10.02.2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.

Позивач зазначає, що спадщину вона прийняла своєчасно, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, за якою було заведено спадкову справу № 107/2010 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4

31.08.2010 року позивач, як спадкоємець за заповітом, отримала Свідоцтво про право на спадщину на 69/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 .

11.01.2013 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошовий вклад з нарахованими відсотками, що зберігався у ТВБВ № 10001/0177 філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Крім того, у 2005 році ОСОБА_4 та батько позивача - ОСОБА_2 , як співвласники будинковолодіння АДРЕСА_1 , приватизували земельну ділянку площею 0,0450 га, на якій розташоване дане будинковолодіння.

Рішенням Вінницької міської ради від 21.06.2004 року № 773 земельна ділянка площею 0,0450 га. була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

10.02.2005 року ОСОБА_4 отримала у встановленому законом порядку Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0450 га серії ЯА № 098178 за адресою: АДРЕСА_3 у якому зазначено двох співвласників: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Кадастровий номер земельної ділянки - :03:040:0045.

В цей же день Державний акт на право власності на цю ж земельну ділянку серії ЯА № 098179, отримав батько позивача - ОСОБА_2 . У ньому також вказано двох співвласників: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

При зверненні до нотаріальної контори із заявою на отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, площею 0,0450 га. у межах згідно з планом, кадастровий номер :03:040:0045, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , позивачу, постановою нотаріуса від 18.03.2021року було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки. Відмова мотивована тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 098178, виданого Вінницькою міською радою 10 лютого 2005 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року №773 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність, частка кожного у спільній сумісній власності не визначалась.

Розміри часток ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на земельну ділянку, були рівними і складали по Ѕ частці.

Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про визначення частки померлого в спадковому майні.

Ухвалою суду від 21.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву та призначено до підготовчого розгляду.

Відповідь на позов відповідач до суду не подав.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року витребувано інвентаризаційну справу та спадкову справу.

Ухвалою суду від 03.06.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві, просила суд їх задоволити. Судові витрати залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив щодо задовлення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №107/2010, інвентаризаційної справи №1518, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.01.1986 року.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_7 та змінила своє дошлюбне прізвище із " ОСОБА_8 " на « ОСОБА_9 », Свідоцтво серії НОМЕР_2 від 21.07.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , Свідоцтво серії НОМЕР_3 від 18.01.2010 року.

10.02.2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, реєстровий номер №1-184.

31.08.2010 року позивач, як спадкоємець за заповітом, отримала Свідоцтво про право на спадщину на 69/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 .

11.01.2013 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошовий вклад з нарахованими відсотками, що зберігався у ТВБВ № 10001/0177 філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач ОСОБА_10 прийняла у спадок житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 31.08.2010 року, реєстровий номер №2-2433.

10.02.2005 року ОСОБА_4 отримала у встановленому законом порядку Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0450 га серії ЯА № 098178 за адресою: АДРЕСА_3 у якому зазначено двох співвласників: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Кадастровий номер земельної ділянки -:03:040:0045 та в цей же день Державний акт на право власності на цю ж земельну ділянку серії ЯА № 098179, отримав батько позивача - ОСОБА_2 . У ньому також вказано двох співвласників: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Як вбачається із технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 належить 31/100 частка будинку а ОСОБА_2 - 69/100 частини будинку.

Згідно постанови державного нотаріуса Другої Вінницької державної нотаріальної контори від 18.03.2021 року за №391/02-31 позивачу відмовлено у прийнятті спадщини за заповітом на частку земельної ділянки площею 0,0450 га. у межах згідно з планом, кадастровий номер :03:040:0045, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , оскільки Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 098178, виданого Вінницькою міською радою 10 лютого 2005 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року №773 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність, частка кожного у спільній сумісній власності не визначалась.

З матеріалів спадкової справи №107/2010 до майна померлої ОСОБА_2 вбачається, що єдиною її спадкоємицею є її онука - ОСОБА_3 .

Відповідно до консультаційного висновку № ІК-10, ринкова вартість земельної ділянки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,045 га по АДРЕСА_3 складає 290 300 грн.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця та інших співвласників (сторін по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування за законом.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Також законом встановлено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. (ч.4 ст.120 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Будь - яких домовленостей між співвласниками житлової будівлі щодо іншого розміру часток у праві спільної сумісної власності судом не встановлено (суду з цього приводу не надано жодних доказів).

Таким чином, вищезазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість, про що також звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 12.09.2018 року у справі №127/50/16-ц (провадження №61-5958зпв18).

При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зважаючи на вищевикладене, є всі достатні підстави вважати, що частка ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0450 га, з кадастровим номером :03:040:0045, на день її смерті становила 1/2 частку.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають залишенню за позивачем, як на тому в судовому засіданні наполягав представник позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 120, 321, 328, 355, 357, 368, 372, 1222-1223 ЦК України, ст. ст.12, 13, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0450 га., кадастровий номер :03:040:0045, розташованої по АДРЕСА_4 , становила 1/2.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23.07.2021 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: