Провадження № 22-ц/812/508/21 Головуючий суду першої інстанції Літвіненко Т.Я.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Миколаїв Справа № 484/3563/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі ТОВ «Агрофірма Корнацьких») на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Літвіненко Т.Я., в залі судового засідання в м. Первомайськ, повний текст якого складений 24 грудня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Доводи позову обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 .

За свого життя ОСОБА_2 належала земельна ділянка (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів на землях, що перебували у колективній власності КСП «Світанок» в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на підставі земельного сертифікату серії МК № 0036092.

Після смерті ОСОБА_2 позивач, як спадкоємиця за законом, оформила свої спадкові права на вищезазначену земельну частку.

За свого життя ОСОБА_2 уклала з ТОВ «Агрофірама Корнацьких» договір оренди земельної частки від 01 січня 2007 року строком на 50 років. Даний договір було зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кам`янобалківської сільської ради 22 червня 2007 року за № 673.

Позивач реалізувала своє право на виділення земельної частки (паю) в натурі і стала власницею земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:1339 площею 3,0768 га; :01:000:1340 площею 1,2953 га; :01:000:1358 площею 0,2774 га; :01:000:1341 площею 0,017 га, загальною площею 4,66 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зареєструвала своє право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З часу виділення частки (паю) в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 набула статусу власника земельних ділянок.

Після виділення земельних ділянок ОСОБА_1 зверталась до відповідача з пропозицією переукласти договір оренди, але останній відповіді не надав, орендну плату не виплачував як матері позивача, так і позивачу, що підтверджується рішенням Первомайського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 року, яким з відповідача стягнута заборгованість по орендній платі.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки, орендна плата вноситься до 26 грудня щороку.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд достроково розірвати договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 01 січня 2007 року.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2020 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів від 01 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 22 червня 2007 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 673. Також розподілено судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт не виплати ОСОБА_1 орендної плати за договором оренди земельної ділянки частки (паю) від 01 січня 2007 року за 2017-2019 роки встановлено судовим рішенням від 12 жовтня 2020 року, за яким стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь останньої, заборгованість по орендній платі в сумі 9 528 грн 42 коп. Систематична несплата орендної плати відповідачем є істотним порушенням умов оспорюваного договору, а відтак суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не порушило жодного свого обов`язку передбаченого, як умовами договору оренди, так і нормами закону.

Після набуття позивачем права власності на земельну ділянку, а саме 14 квітня 2020 року, протягом одного місяця він належним чином не повідомив відповідача про зміну власника земельної ділянки, як того вимагають положення статті 148-1 Земельного кодексу України.

У позивача виникло право вимоги щодо своїх прав в тому числі і отримання орендної плати лише з 14 квітня 2020 року з моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Враховуючи момент виникнення у позивача права на одержання орендної плати (що мало місце у 2020 році) порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 26 грудня 2020 року. При цьому, орендна плата за попередні роки також має бути сплачена у вказаний строк, адже за відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки сплатити її до кінця попередніх років на користь позивача ТОВ «Агрофірма Корнацьких» фактично можливості не мало.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не було допущено порушення його обов`язку по сплаті орендної плати стосовно її строків, що не дозволяє прийти до висновку про наявність систематичного порушення такого обов`язку, що у свою чергу, давало б підстави для розірвання договору оренди землі.

Проте, судом першої інстанції не було надано належної оцінки даним фактам, що вплинуло на ухвалення необґрунтованого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла представник ОСОБА_3 , доводи апеляційної скарги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

При цьому зазначила, що аргументи апеляційної скарги щодо затримки у виплаті орендної плати, не ґрунтуються на вимогах закону і є суб`єктивною думкою заявника.

Позивач є такою, що прийняла спадщину і спадкове майно (земельні ділянки) належить їй, і саме з часу прийняття спадщини у неї виникло право на отримання орендної плати, оскільки до неї перейшли всі права та обов`язки спадкодавця за спірним договором.

Отже, якщо спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спадкоємець оформила спадщину 15 квітня 2020 року, то вона є власником земельних ділянок з 07 жовтня 2009 року з часу відкриття спадщини, а не з 15 квітня 2020 року.

Сторони повідомлені про дату та час розгляду справи відповідно до вимог цивільного законодавства, проте в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, з огляду на те, що участь у розгляді справи є правом сторони, та відповідно до частини 2 статті 272 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом було встановлено, що 01 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було укладено договір оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів, строком на 50 років, зареєстрований 22 червня 2007 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 673.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ Миколаївської області померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів у землях, що перебували у колективній власності КСП «Світанок» в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області, право на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК 0036092 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

12 жовтня 2020 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за результатами розгляду позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про стягнення орендної плати, було ухвалено рішенням, за яким з відповідача стягнута заборгованість по орендній платі за 2017 2019 року у розмірі 9 528.42 грн, 3% річних за прострочення зобов`язання - 488.69 грн та відсотки з урахуванням індексу інфляції 3 452.36 грн. Рішення набуло законної сили 17 листопада 2020 року.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Отже, як встановлено, умовами взаємно погодженого договору передбачено, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» протягом терміну дії договору ( з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2056 року) зобов`язано щороку не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі, виплачувати орендарю орендну плату.

Між тим, обставини безпідставної невиплати орендної плати відповідачем за вказаним договором оренди землі у період 2017-2019 років та право позивача на отримання такої орендної плати встановлені судовим рішення від 12 жовтня 2020 року. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішення суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача виникло право вимоги щодо своїх прав на отримання орендної плати лише з 14 квітня 2020 року з моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки, а тому порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 26 грудня 2020 року, а орендна плата за попередні роки також має бути сплачена у вказаний строк є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону з огляду на таке.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 48 цього Кодексу) (частина 2 статті 1220 ЦК України).

За приписами частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено орендодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже саме з цього часу відкрилася спадщина, до складу якої увійшли права щодо отримання орендної плати за вказаним договором оренди землі від 01 січня 2007 року. За такого до позивача, як спадкоємця після смерті матері ОСОБА_4 , перейшло право на отримання орендної плати за вказаним договором оренди з 07 жовтня 2009 року.

Відсутність вимоги спадкоємця щодо виплати орендної плати не звільняє орендаря від виконання зобов`язання щодо обов`язку виплати орендної плати.

Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Якщо місце зобов`язання не встановлено в договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитор є юридична особа, - за її місцем знаходження на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходження) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання ( пункт 4 частина 1 стаття 532 ЦК України).

В договорі оренди місце виконання орендарем грошового зобов`язання по внесенню орендодавцю орендної плати не встановлено, а тому воно має виконуватися відповідно до пункту 4 частини 1 статті 532 ЦК України за місцем проживання орендодавця.

Крім того, за умовами договору оренди землі та наведеними нормами права здійснювати платіж за користування земельною ділянкою позивача це обов`язок товариства, а також відповідно до вимог частини 1 статті 537 ЦК України товариство мало можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знало куди або кому відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання.

Отже, відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання щодо виплати орендної плати позивачу за 2017-2019 роки ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не доведено відповідними доказами.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було допущено неодноразово порушення його обов`язку по сплаті орендної плати, що дозволяє дійти висновку про наявність систематичного порушення такого обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (стаття 611 ЦК України).

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (стаття 32 Закону України «Про оренду землі»).

Стаття 141 ЗК України визначає підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, такою підставою відповідно до пункту «д» частини першої цієї статті є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Крім того, згідно із частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16.

Як встановлено не виплата орендної плати мала місце у період 2017 2019 років, отже така несплата орендної плати носить систематичний характер, а відтак є правові підстави для розірвання договору оренди.

Таким чином, районний суд дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав систематичної невиплати орендної плати, що є істотним порушенням умов Договору.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наслідками розгляду апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до статті 375 ЦПК України суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування або зміни судового рішення.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 17 березня 2021 року.