Справа № 212/6131/21
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

20 липня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 д ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за несплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за неуплату аліментів.

Перевіривши відповідність позовної заяви ст.ст. 175 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вказаний позов має бути залишено без руху з таких підстав.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1). Письмові докази подають в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.3). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, але вказана вимога позивачем не дотримана.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

В позові не зазначено причина звернення з зазначеним позовом, не викладено детально та повно обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; правові підстави позову не конкретизовані.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно приписів ч. ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, особи можуть бути позбавлені батьківських прав виключно з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2017 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» заборонену законодавством поведінку батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

При цьому, у позові відсутні будь - які дані з приводу того, чи звертався позивач до відповідних уповноважених установ з приводу неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та чи вживалися до відповідача відповідні заходи впливу (оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу) та реагування, що б могло вказати на винну поведінку відповідача.

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільність позбавлення батьківських прав. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Однак, позивачем не зазначено чи зверталась вона до відповідного органу опіки та піклування з питанням позбавлення батьківських прав та чи розглядалось таке питання органом опіки та піклування із ухваленням письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав.

Разом із тим, у цьому контексті суд звертає увагу на позицію ВСС України, викладену в ухвалі від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Позивач, заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, не надала висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який затверджується рішенням відповідної ради.

До розгляду питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не долучено висновку Служба у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради м.Кривого Рогу, який в подальшому повинен надати висновок про доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.

Також суд звертає увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на чому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, тому позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, заявляючи вимогу про стягнення з коштів, зокрема пені за прострочення виплати аліментів, яка є вимогою майнового характеру, позивач не зазначила ціни позову, тобто конкретної суми, яку вона просить стягнути з відповідача.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Таким чином, спір про позбавлення батьківських прав підлягає розгляду виключно в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового розгляду, в той час як позов про стягнення пені за неплоату аліментів може бути вирішений в порядку спрощеного позовного провадження. Отже, спільний розгляд зазначених позивачкою вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за несплату аліментів не сприятиме завданню цивільного судочинства щодо швидкого розгляду справи про стягнення пені за несплату аліментів.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач повинен, усунути зазначені недоліки, привести позовну заяву у відповідність до ст. ст. 175, 177 ЦПК України, інакше позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 д ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за нес плату аліментів - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Строк для усунення зазначених недоліків розраховувати на протязі десяти днів з моменту отримання заявником ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання зазначених вимог, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Козлов