Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

з участю

секретаря - Кульки О.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Заставнівського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем із 10.07.2018 по 03.11.2020. У шлюбі у сторін народився син- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач залишив сім`ю у червні 2020 і з того часу не навідує сина, матеріально не допомагає в його утриманні, не цікавиться його життям, син знаходиться на повному її утриманні.

Позивач посилається на те, що на даний час вона не працює, оскільки перебуває у дикретній відпустці по догляду за сином. Відповідач допомоги для утримання сина не надає, його вихованням та життям не цікавиться. Відповідач, на час їх спільного проживання отримував заробітну плату в розмірі 20000 грн., отримував стабільний дохід, є фізично здоровим, інших дітей та утриманців не має. З цих підстав просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до його повноліття; а також на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку.

Позивачка ОСОБА_1 та її представниця ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позов повністю, обгрунтували його вищенаведеним, подали до суду відповідь на відзив. Представниця позивачки зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, однак після подачі даного позову до суду відповідач заплатив позивачці 2000 грн. Відповідач на даний час працює не офіційно, є здоровим, не витрачає кошти на утримання житла, не має утриманців. Вважає, що останній має змогу без шкоди для нього сплачувати аліменти на сина та дружину в такому розмірі , як зазначено в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що на даний час відповідач постійного місця роботи не має, працює неофіційно, має мінливий дохід, проживає в будинку батьків в с. Веренчанка. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, аліменти на утримання дружини сплачувати не згідний.

ОСОБА_6 допитаною в якості свідка позивачка ОСОБА_1 показала суду, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . Від спільного проживання в них народився син- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній проживає із нею в м. Чернівці в квартирі її батька. В утриманні сина їй допомагають її батьки, які працюють за кордоном. В добровільному порядку утримувати сина відповідач відмовляється. Вона на даний час не працює, перебуває у дикретній відпустці по догляду за сином до трьох років, отримує допомогу в розмірі 860 грн.

Також ОСОБА_1 зазначила, що на утримання сина щомісячно витрачає біля 10000 грн. Вказана сума включає продукти харчування, одяг, засоби гігієни, розвиваючі іграшки. Син ОСОБА_5 хронічних захворювань не має, проте періодично потребує лікування.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 ч.1 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 з 10.07.2018 перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.06.2019 відповідач ОСОБА_4 є батьком останнього (а.с.10).

Згідно копії рішення Заставнівського районного суду від 03.11.2020 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11).

Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітній син- ОСОБА_5 залишився проживати із позивачкою ОСОБА_1 .

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку №113 від 19.11.2020 вбачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 . Власником квартири є ОСОБА_7 , який є батьком ОСОБА_1 (а.с.12) .

Згідно довідки Веренчанської сільської ради № 1940 від 20.11.2020 вбачається, що склад сім`ї ОСОБА_1 складається із: син ОСОБА_5 , 2019 року народження, мати- ОСОБА_8 , 1974 року народження, батько- ОСОБА_7 , 1974 року народження, брат- ОСОБА_9 , 2005 року народження та бабуся- ОСОБА_10 , 1952 року народження (а.с.13).

Згідно довідки ТзОВ «Євро Віндоус» від 22.01.2021 вбачається, що ОСОБА_4 в період із 07.05.2019 по 16.03.2020 працював в ТзОВ «Євро Віндоус» на посаді складник склопакетів . Дохід з 01.01.2020 по 17.03.2020 склав 13088,77 грн. (а.с.35).

Із трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.07.2018 вбачається, що ОСОБА_4 17.03.2020 звільнений з ТзОВ «Євро Віндоус» за угодою сторін (а.с. 36-37).

Згідно довідки Веренчанської сільської ради № 114 від 26.01.2021 вбачається, що ОСОБА_4 власної земельної ділянки, земельного паю та майнового паю на території Веренчанської сільської ради не має (а.с.41).

Із довідки сімейного лікаря від 25.01.2021 стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний (а.с. 42).

Встановлено, що добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено, стягнення за виконавчими документами відсутні, інших неповнолітних дітей та непрацюючих осіб у відповідача на утриманні не має. ОСОБА_4 є фізично здоровим чоловіком, постійного місця роботи не має, однак має нерегулярні доходи, підзаробляє на нерегулярних заробітках, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, що свідчить про те, що останній спроможний заробляти та сплачувати аліменти на утримання дитини у встановленому судом розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, шо розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»: дітям віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривні, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня 2100 гривень.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона

працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачка здійснює догляд за малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним трьохрічного віку та не має можливості працювати для матеріального забезпечення свого малолітнього сина.

Крім того суд враховує те, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Відповідачем не надано доказів, які б вказували на тяжкий матеріальний стан або інші обставини, які перешкоджають йому сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

З огляду вище наведеного та виключно в інтересах дитини щодо її кращого забезпечення, ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей чи осіб, які перебувають на його утриманні, потреби дитини, необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення її гармонійного розвитку, суд вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно , починаючи із 04.12.2020 і до його повноліття, однак без встановлення нижньої межі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке посилання суперечить нормам ч.1 ст. 184 СК України; а також стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст. 75, 80, 84, 180,181, 182,184, 191 СК України, керуючись п.1 ч.2 ст. 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_3 ), жителя АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_3 на утримання сина ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи із 04.12.2020 і до його повноліття.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ((ІПН НОМЕР_3 ), жителя АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН

НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_3 аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи із 04.12.2020 і до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_3 ), жителя АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 гривень.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.03.2021

Суддя О.Пухарєва