Справа № 524/154/21
Провадження №2/524/1386/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Предоляк О.С.,
при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою співвласниками, зобов`язати вчинити дії,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою співвласниками, зобов`язати вчинити дії.
В обґрунтування позову зазначає, що їй та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . На даний час вони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою та оплати комунальних послуг. Оскільки квартира є двокімнатною та розташована на п`ятому поверсі багатоквартирного будинку, виділ в натурі часток співвласників є неможливим. Відповідач повністю відмовляється приймати участь у витратах на утримання квартири, внаслідок чого вона двічі зверталась до суду з позовом про стягнення Ѕ частини витрат на утримання нерухомості. ТОВ «Житлорембудсервіс» відмовляє у поділі особового рахунку, оскільки між співвласниками не встановлений порядок користування помешканням.
Посилаючись на вказані обставини, просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши їй у користування кімнату площею 12,5 кв.м., балкон площею 1,0 кв.м., у користування відповідача виділити житлову кімнату площею 17,0 кв.м., залишивши у спільному користуванні співвласників кухню площею 6,9 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., передпокій площею 8,9 кв.м., комору площею 1,3 кв.м.; надати право ОСОБА_2 користуватись квартирою та зобов`язати ОСОБА_1 надати ключі від квартири ОСОБА_2 після переоформлення особових рахунків та сплати заборгованості по комунальним послугам, заборонити кожному з співвласників здавати в оренду свою кімнату без згоди іншого співвласника.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.01.2021 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.
02.03.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог стосовно визначення порядку користування квартирою саме тим способом, який визначено позивачем, не заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи. Також, зазначає, що має намір та бажання продати спірну квартиру або здати її в оренду, у зв`язку з чим допускає можливість позасудового врегулювання спору. Просить надати сторонам у справі строк для позасудового врегулювання спору, відкласти розгляд справи або оголосити перерву. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
10.03.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що предметом позову є саме встановлення порядку користування квартирою. Вирішення питання встановлення порядку користування квартирою мирним шляхом неможливо. Відповідач і на сьогоднішній день ухиляється від сплати комунальних послуг та має заборгованість за період з листопада 2019 року. Просить позовні вимоги задовольнити.
Враховуючи відсутність підстав для відкладення судового засідання, надходження від сторін процесуальних документів, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1998 року, на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Як зазначає позивач, на даний час співвласники квартири не можуть дійти згоди щодо користування квартирою та оплати комунальних послуг.
Так, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.12.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти у повернення 1/2 частини оплачених витрат на утримання квартири належної на праві спільної сумісної власності за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року включно у розмірі 7402,32 грн. та кошти у повернення сплачених: судового збору у розмірі 551,20 грн. та вартості наданого оголошення в газеті у розмірі 640 грн., і на користь держави судовий збір у розмірі 88,80 грн.
Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 28.02.2018 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.12.2017 року змінено, зменшено суму стягнутих коштів у повернення 1/2 частини оплачених витрат на утримання квартири з 7402,32 грн. до 3901,84 грн. та судового збору з 551,20 грн. до 155,98 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.03.2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частину витрат на утримання та збереження спільної квартири АДРЕСА_1 за період з 25.10.2017 року по 28.10.2019 року у розмірі 13 081 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у розмірі 802,80 грн.

Листом від 04.12.2020 року № 171 ТОВ «Житлорембудсервіс» на заяву ОСОБА_1 про можливість розділу особового рахунку за адресою: АДРЕСА_2 повідомило, що поділ особового рахунку здійснюється після встановлення порядку користування квартирою між співвласниками.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належать особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною 1 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною першою статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно із частиною першої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця норма свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року № 6-1500 цс 15.

Позивач ОСОБА_1 просить суд виділити їй у користування ізольовану кімнату площею 12,5 кв.м. та балкон площею 1,0 кв.м., при цьому відповідачу ОСОБА_2 просить виділити житлову кімнату площею 17 кв.м.

Згідно технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації Міжрегіональне», № 96 в будинку АДРЕСА_3 складається із двох кімнат житловою площею 29,5 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 12,5 кв.м., 2-а кімната площею 17,0 кв.м, кухні площею 6,9 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., передпокію площею 8,9 кв.м., комори площею 1,3 кв.м., балкону площею 1,0 кв.м.

Для здійснення запропонованого позивачем варіанту порядку користування приміщення квартири з метою окремого користування житловими кімнатами проводити перепланування не потрібно.

Враховуючи обставини спірних правовідносин, доцільним є виділення в окреме користування кожному із сторін окремої житлової кімнати для врегулювання спору між ними щодо користування спірною квартирою та оплати комунальних послуг, а інші приміщення залишити в їх спільному користуванні.

Суд зазначає, що запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування вказаною квартирою є таким, що не обмежує права відповідача ОСОБА_2 як співвласника квартири.

На підставі викладеного, встановивши, що між учасниками справи існують конфліктні відносини з приводу користування квартирою, технічні характеристики квартири, яка в цілому складається з двох кімнат, позицію відповідача ОСОБА_2 , який не запропонував свого варіанту визначення порядку користування квартирою, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням підлягають задоволенню у запропонованому нею варіанті.

Щодо позовних вимог в частині надання права ОСОБА_2 користуватись квартирою та зобов`язати ОСОБА_1 надати ключі від квартири ОСОБА_2 після переоформлення особових рахунків та сплати заборгованості по комунальним послугам, заборонити кожному з співвласників здавати в оренду свою кімнату без згоди іншого співвласника суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право свободи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства щодо непорушності права власності позовні вимоги в частині надання права ОСОБА_2 користуватись квартирою лише після переоформлення особових рахунків та сплати заборгованості по комунальним послугам, заборони кожному з співвласників здавати в оренду свою кімнату без згоди іншого співвласника задоволенню не підлягають.

Вимоги ОСОБА_1 зобов`язати її надати ключі від квартири ОСОБА_2 після переоформлення особових рахунків та сплати заборгованості по комунальним послугам суперечать засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 355-358, 361 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 81, 141, 259, 263-265 , 280-289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою співвласниками, зобов`язати вчинити дії - задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши: у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 12,5 кв.м., балкон площею 1,0 кв.м.,у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 17,0 кв.м., залишивши у спільному користуванні співвласників: співвласників кухню площею 6,9 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., передпокій площею 8,9 кв.м., комору площею 1,3 кв.м.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у повернення сплаченого судового збору 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк