Дата документу 22.03.2021
Справа № 937/3690/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі подання заступника начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Садомовової Наталі Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Садомовова Наталя Володимирівна звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду із поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї на підставі виконавчого листа №937/3690/20, виданого 22.12.2020 року.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження ВП №64035357 з виконання виконавчого листа №937/3690/20, виданого 22.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики грошових коштів від 18 жовтня 2019 року у розмірі 680 000 гривень 00 копійок, а також стягнути судові витрати у розмір 6500 гривень 00 копійок. Виконавцем 05.01.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано надати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Державним виконавцем було зроблено запити до реєструючих право власності органів з метою виявлення майна, належного боржнику та можливості встановлення його фактичної адреси проживання або місця перебування.

За викликом від 19.01.2021 року державного виконавця до Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС ПСМУ Міністерства юстиції (м.Дніпро) боржник не з`являється. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. У боржника наявні відкриті рахунки, які арештовані, але кошти на арештованих рахунках відсутні. Крім того, ОСОБА_1 отримує доходи від декількох фізичних та юридичних осіб, однак кошти за рішенням суду не сплачує.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 06.03.2021 року, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 29.09.2016 Мелітопольським MB УДМС України в Запорізькій області, та документований двома паспортами громадянина України для виїзду за кордон: серії НОМЕР_2 , виданим 26.06.2012 органом видачі «1201», серії НОМЕР_3 , виданим 06.06.2017 органом видачі «2318».

Згідно відповіді на запит виконавця Державною прикордонною службою України від 16.03.2021 повідомлено про те, що відомості щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_4 , відсутні.

12.02.2021 до Мелітопольського МР ВДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_2 від 11.02.2021, якою повідомлено, що боржник ОСОБА_1 злісно ухиляється від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду, постійно змінює номера телефонів, та має намір виїхати за межі України з метою невиконання рішення суду. Крім того, наголошено, що місце народження боржника є місто Дрезден, Німеччина (про що є інформація у виконавчому документі).

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від виконання рішення, самостійно не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення самостійно виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання, у зв`язку з чим виконавець звернувся до суду з метою обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Представник Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Садомова Н.В. у судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати подання за її відсутності, на задоволенні вимог подання наполягає у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи в сукупності, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження ВП №64035357 з виконання виконавчого листа №937/3690/20, виданого 22.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики грошових коштів від 18 жовтня 2019 року у розмірі 680 000 гривень 00 копійок, а також стягнути судові витрати у розмір 6500 гривень 00 копійок.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 05.01.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей /а.с.74/.

Як вказано в поданні, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Тож законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання, або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (дія непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак суду не надано підтверджень направлення державним виконавцем боржнику даної копії постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або отримання вказаної постанови боржником. Тому суд вважає, що подання державного виконавця не містить доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. Крім того, як матеріали цивільної справи, так і матеріали подання державного виконавця взагалі не містять відомостей, що ОСОБА_1 взагалі знав про винесення заочного рішення про стягнення з нього коштів.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник отримував виклики про необхідність його явки до відділу державної виконавчої служби, що свідчить про те, що боржник за виконавчим провадженням не був обізнаний про його існування та не міг свідомо ухилятися від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. До того ж, особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Крім того, у відповідності до вимог чинного законодавства України, юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені не у зв`язку з наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Однак у поданні не вказані підстави та докази того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ державної виконавчої служби правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У зв`язку з викладеним саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що подання державного виконавця обґрунтоване лише перебуванням ОСОБА_1 у статусі боржника у виконавчому провадженні, а також фактом наявності заборгованості за виконавчим листом. Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України. Державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду немає передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України,ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Садомовової Наталі Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.В.Ковальова