Справа № 466/8976/19 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/3718/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Ждан К.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 01 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Юніко-Експо» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

31.10.2019 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніко-Експо» 283 945,00 грн. вартості оплачених майнових прав та 2 707,20 грн. 3 % річних, що разом складає 286 652,20 грн. Ухвалою суду від 01.11.2019 р. відкрито провадження у справі.

До матеріалів справи долучена заява позивачки про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ТзОВ «Юніко-Експо» в межах суми 286652,20 гривень.

Заяву мотивує тим, що 16.02.2018р. між нею та ТзОВ «Юніко-Експо» укладено договір № 1602-1 купівлі-продажу майнових прав. 05.02.2018р. між ними укладено угоду про розірвання вищезазначеного договору в якій передбачено, що з моменту підписання цієї угоди, покупець набуває право вимоги до продавця щодо повернення грошових коштів сплачених на виконання умов договору, в порядку та на умовах визначених договором, за виключенням сум коштів, які утримуються продавцем в зв`язку з достроковим розірванням договору. Однак, на даний час, жодних коштів їй не повернуто. Як вважає позивачка, ТзОВ «Юніко-Експо» дізнавшись про подану позовну заяву, буде вживати заходів до приховування майна та грошових коштів з метою невиконання в подальшому рішення суду.

Таким чином позивачка вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених і оспорюваних її прав та інтересів за захистом яких, вона звернулась до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 01 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ТзОВ «Юніко-Експо» в межах суми 286652,20 грн. відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 . Вважає ухвалу суду незаконною. Звертає увагу, що предметом позову є стягнення грошових коштів в сумі 286652,20 грн., які для відповідача не є значними. Зазначає, що позовні вимоги є співмірними із заходами забезпечення позову. Вважає, що суд прийшов до безпідставного висновку, що вжиття заходів забезпечення позову призведе до фактичного блокування господарської діяльності відповідача. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 01 листопада 2019 року та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих обставин, що позивачка не представила жодних доказів на підтвердження того, що відповідач будь-яким чином буде вживати заходів щодо приховування майна та грошових коштів суду не надано, як і доказів що юридична особа ТзОВ «Юніко-Експо» може припинити існування чи буде ліквідована, що потягне за собою втрату коштів. Також суд зазначив, що обраний позивачкою вид забезпечення позову може потягти за собою фактичне блокування господарської діяльності відповідача.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Як роз`яснено п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Завданням забезпечення позову є негайне вжиття заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Установивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Як убачається із матеріалів заяви про забезпечення позову та позовної заяви, що безпосереднім предметом спору є спір з приводу вартості оплачених майнових прав на суму 283945 грн., та 2707,20 грн., суми 3% річних.

Оскільки позов має майновий характер, між сторонами виник спір з приводу грошових коштів в сумі 286652,2 грн., колегія суддів вважає доведеним позивачкою існування загрози невиконання можливого рішення суду у випадку його задоволення.

Обраний позивачкою захід забезпечення позову колегія суддів вважає співмірним з позовними вимогами останньої.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №466/8976/19 за результатами розгляду позовної заяви, а саме:

накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніко-Експо» в межах суми 286 652,20 грн.

Вживаючи саме такі заходи забезпечення позову, колегія суддів врахувала, що таке забезпечення не обмежить Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніко-Експо» у здійсненні ним господарської діяльності, однак обмежить його вправі на відчуження належного йому майна в межах суми спору.

Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Згідно норм ч. 2 ст. 149 ЦПК України,забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 01 листопада 2019 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

До набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №466/8976/19 за результатами розгляду позовної заяви вжити заходи забезпечення позову.

Накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніко-Експо» в межах суми 286 652,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник