Справа № 152/491/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 липня 2021 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Дешевої В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника

позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

у с т а н о в и в :

20 квітня 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24 лютого 2018 троку між ним та відповідачем було укладено договір позики в сумі 1600 доларів США - 10.02.2018 та 5400 доларів США - 24.02.2018, відповідно до якого відповідач позичив у нього вказані вище суми грошових коштів в іноземній валюті - доларах США із зобов`язанням повернути борг повністю за першою вимогою.

В серпні 2019 року відповідач ОСОБА_3 частково погасив борг - в розмірі 5420 доларів США, а частину коштів - 2580 доларів США зобов`язався повернути до 16.03.2021 року.

На час звернення з позовом до суду, відповідач позичені кошти в сумі 2580 доларів США не повернув, таким чином ухиляється від виконання боргового зобов`язання, що зокрема підтверджується наявністю в позивача оригіналів боргової розписки від 24.02.2018 та розписки про повернення боргу до 16.03.2021.

На підставі вище викладеного, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь борг за договором позики у іноземній валюті в сумі 2580 доларів США та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Полігас В.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що гроші в борг у ОСОБА_1 він позичав разом ОСОБА_5 , з метою придбання ескалатора, але безпосередньо грошові кошти він не отримував. Одночасно, вказав, що боргова розписка написана ним власноручно. На даний час ескалатор перебуває у власності Іваська, оформлений на його дружину. Частково повертав позивачу ОСОБА_1 кошти також він.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики у формі письмової розписки, згідно умов якого відповідач 10 лютого 2018 року отримав грошові кошти в сумі 1600 доларів США, та 24 лютого 2018 року - 5400 доларів США, при цьому відповідач зобов`язався повернути кошти на першу вимогу позивача (а.с.12).

В серпні 2019 року відповідач ОСОБА_3 частково погасив борг, а частину коштів - 2580 доларів США зобов`язався повернути до 16.03.2021 року, що вбачається з письмових розписок відповідача ОСОБА_3 (а.с.13, 14).

На час звернення з позовом до суду, відповідач позичені кошти в сумі 2580 доларів США не повернув, таким чином ухиляється від виконання боргового зобов`язання, що зокрема підтверджується наявністю в позивача оригіналів боргової розписки від 24.02.2018 та розписки про повернення боргу до 16.03.2021.

За змістом положень ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці,яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 31 жовтня 2018 року (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до позиції Верховного Суду постанові від 16.01.2019 (справа № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18), у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Таким чином, враховуючи, що відповідач заборгував позивачу 2580 доларів США, згідно з письмовою розпискою, тому суд вважає, що саме таку суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн, сплачені позивачем згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 20.04.2021 (а.с. 1).

Керуючись статтями 3, 15, 16, 207, 509, 526, 530, 545, 599, 1046, 1047, 1049 ЦК України, 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , зареєстрований в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , борг за договором позики у іноземній валюті в сумі 2580 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Повний текст рішення суду виготовлено 23 липня 2021 року.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський