Ухвала

26 липня 2021 року

м. Київ

справа № 585/4531/19

провадження № 61-4974ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області

від 09 грудня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 23 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Південна залізниця» про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У травні 2021 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 01 квітня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому заявник зазначає, що касаційна скарга подана на постанову Сумського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, оскільки апеляційним судом порушено норми матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи. Вимоги ухвали суду від 01 квітня 2021 року щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги суперечать пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2021 року продовжено

ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У червні 2021 року до Верховного суду на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 24 травня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому заявник просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на важкий майновий стан, оскільки, починаючи з жовтня 2019 року, вона позбавлена права на працю та не має можливості заробляти на життя. Отже, предметом позову є захист, зокрема, трудових прав.

Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику сплатити судовий збір у розмірі відповідно до закону або надати інші документи на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру (наприклад, довідки органів Державної фіскальної служби України про майновий стан за минулий рік, наявність рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів тощо). Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У липні 2021 року до Верховного суду на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 16 червня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, до якого долучені індивідуальні відомості про застраховану особу, які, на думку, заявника є належним та допустим доказом, який характеризує її майновий стан та відсутність у неї доходів. Також

у вказаному клопотанні ОСОБА_1 вказує, що вона у судовому засіданні відмовилась від позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи вищевказане, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року слід залишити без руху та продовжити строк для усунення недоліків з огляду на зазначене.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці».

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 (провадження

№ 12-301гс18) зробила висновок, що розміщення норм статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в розділі VII «Оплата праці» є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте, таке розташування зазначених норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, системний аналіз наведеної норми закону з врахуванням наведених правових висновків Верховного Суду дає підстави для висновку, що від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільненні позивачі лише щодо вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, разом з цим за подання позову із іншими ніж ті, що зазначені, позовними вимогами позивачі мають здійснити сплату судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду

від 15 липня 2021 року у справі № 757/37399/19 (провадження

№ 61-10910ск21).

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19) вказано, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати. Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Отже, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, проте,

в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу їй необхідно сплатити судовий збір.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 04 грудня 2019 року, з вимогами, зокрема, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 1 757,74 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір, що становить, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до

суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 1 921 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 768,40 грн).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Отже, ОСОБА_1 слід сплатити суму судового збору у розмірі

1 536,80 грн, за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим, у клопотанні ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору. На підтвердження долучає індивідуальні відомості про застраховану особу, які, на її думку, є належним та допустим доказом, який характеризує її майновий стан та відсутність у неї доходів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати,

є врахування судом майнового стану сторони.

Звертаючись до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, надані ОСОБА_1 індивідуальні відомості про застраховану особу не є належними та допустимими доказами, які характеризують її майновий стан та відсутність у неї доходів.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

Вирішення питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Оскільки наведені в клопотанні про звільнення від сплати судового збору доводи не підтверджують скрутний майновий стан заявника та відсутність у неї можливості сплатити судовий збір, та не дають змоги в повній мірі оцінити її майновий стан, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги необхідно відмовити.

Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір», або надати інші документи на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру (наприклад, довідка органу Державної фіскальної служби України про майновий стан за минулий 2020 рік, про склад сім`ї або наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї тощо).

Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Разом з тим, за наявності визначених законом підстав, заявник не позбавлена права звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням, обґрунтованим вищевказаними доказами, про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська