Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Чуча С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, Більче-Золотецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, суд,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року до Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, Більче-Золотецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. У позовній заяві позивачка просить суд визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 6,07 га, що розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,80 га, що розташована на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_1 спадкоємець першої черги за законом після смерті батька. Крім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є брат ОСОБА_3 , який змінив прізвище після укладення шлюбу та сестра ОСОБА_2 . Батько ОСОБА_5 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 . У власності ОСОБА_6 на день її смерті перебувала земельна ділянка (пай), що підтверджується копією Державного акту на право власності № ЗП-014575 виданий 12.02.2002 року, зареєстрований в Книзі актів записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0599. 11.06.2006 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і все, що на день смерті буде належати їй і на що вона матиме право, вона заповідала батькові позивачки - ОСОБА_5 , який на день смерті був зареєстрований з ОСОБА_6 , а тому фактично прийняв спадщину. На момент смерті ОСОБА_5 з ним ніхто не був зареєстрований. Отже, після смерті батька ОСОБА_5 залишилося спадкове майно про яке позивачка не знала, це земельна ділянка (пай) на території Малобілозерської сільської ради розміром 6,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував від своєї співмешканки ОСОБА_6 , яка свого часу склала на ім`я батька заповіт, яким заповіла все майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось та що буде належати їй на день смерті та земельна ділянка, яка знаходиться на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області розміром 0,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку батько заповів ОСОБА_1 . Отримати свідоцтво про право на спадщину, яка залишилася після смерті батька, у Василівській державній нотконторі вона не може, тому що відповідно до Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21.10.2014 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку померлого, оскільки нею не надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку - державний акт на землю. Оригінали Державних актів про право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 не має можливості надати по причині втрати. З часу отримання спадкодавцем Державного акту та відкриття спадщини суттєво змінилося законодавство, в тому числі й порядок Державної реєстрації права власності на земельну ділянку, передбачений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему 43 від 04.05.1999 року. Вищевказаною Інструкцією (яка була чинна на момент видачі державного акту) п. 5.1 було передбачено, що при втраті (псуванні) державного акта на земельну ділянку або псуванні, землекористувачу видається відповідний дублікат. Також у відповідності до ст.126 ЗК України (чинний з 01.01.2013 р.), право власності на земельну ділянку посвідчується не державним актом, а оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, однак не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яким є земельна ділянка, яка знаходиться в адміністративних межах Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області та Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, оскільки Державні Акти на право власності на земельні ділянки втрачено, при цьому після смерті спадкодавця будь-яке оформлення правовстановлюючого документу на землю на ім`я спадкодавця є також неможливим, відсутній оригінал Державного акту про право приватної власності на землю, що є перешкодою для набуття права на землю в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду від 12 жовтня 2020 року витребувано спадкову справу та закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, просить проводити розгляд справи за її відсутності, за участі її адвоката Кари Р.Т..

Представник позивача адвокат Кара Р.Т. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її довірительки, позов підтримують у повному обсязі.

Представники відповідачів Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області та Більче-Золотецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить прийняти на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 жовтня 2010 року, серія НОМЕР_1 виданого Олексинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 , де в графі батько зазначеного ОСОБА_5 та свідоцтвом про одруження позивачки серії НОМЕР_3 де зазначено про зміну прізвища після одруження з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Третя особа ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 , де в графі батько зазначеного ОСОБА_5 та свідоцтвом про її одруження серії НОМЕР_5 де зазначено про зміну прізвища після одруження з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_9 ».

Третя особа ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_6 , де в графі батько зазначеного ОСОБА_5 та свідоцтвом про його одруження серії НОМЕР_7 де зазначено про зміну прізвища після одруження з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 ».

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Батько ОСОБА_5 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 .

У власності ОСОБА_6 на день її смерті перебувала земельна ділянка, що підтверджується копією Державного акту на право власності № ЗП-014575 виданий 12.02.2002 року зареєстрованого в Книзі актів записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0599.

11 червня 2006 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і все, що на день смерті буде належати їй і на що вона матиме право, вона заповідала батькові позивачки - ОСОБА_5 , який на день смерті був зареєстрований з ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області.

На момент смерті ОСОБА_5 з ним ніхто не був зареєстрований.

Після смерті батька ОСОБА_5 залишилося спадкове майно про яке позивачка не знала, це земельна ділянка (пай) на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області розміром 6,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував від своєї співмешканки ОСОБА_6 , яка свого часу склала на ім`я ОСОБА_5 заповіт, посвідчений секретарем виконкому Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області від 20 вересня 2006 року, зареєстрованого за №313, яким заповіла все майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось та що буде належати їй на день смерті та земельна ділянка, яка знаходиться на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області розміром 0,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку батько заповів ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом посвідченого секретарем виконкому Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області від 21 квітня 2008 року, зареєстрованого за №266, яка своєчасно прийняла спадщину.

11 грудня 2019 року на підставі заяви доньки ОСОБА_1 заведена спадкова справа №76/2019, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька позивачки ОСОБА_5 .

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

При звернені до нотаріуса з`ясувалось, що у ОСОБА_1 відсутні документи що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Постановами від 20 березня 2020 року №15/02-31 та №15/02-31 нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею не надано нотаріусу документи, що посвідчують право власності на спадкове майно.

Інші спадкоємці, що прийняли спадщину відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №76/2019, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька позивачки ОСОБА_5 .

Як вбачається зі змісту спадкової справи №35/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , розпочата 04 квітня 2018 року та закінчена 13 лютого 2019 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася донька ОСОБА_6 ОСОБА_4 , однак їй не видано свідоцтво про право на спадщину, оскільки ОСОБА_6 заповідала все своє майно ОСОБА_5 .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_1 не може надати до нотаріальної контори оригінали Державних актів на право приватної власності на землю, оскільки вони у неї відсутні.

На даний час право власності на вищевказане спадкове майно ОСОБА_1 не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності, тому питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що земельну ділянку площею 6,07 га, розташовану в межах Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ,прийняв у спадщину після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи, що земельна ділянка площею 0,80 га, кадастровий номер 010010376, що розташована на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності за заповітом на вказану земельну ділянку обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 6,07 га, що розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,80 га, кадастровий номер 010010376, що розташована на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик