23.07.2021 Справа № 940/149/21
Провадження по справі № 2-др/940/1/21
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві заяву представника відповідачів адвоката Порхун О.П. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування від 29.11.2012 року, предметом якого є відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 17.06.2021 року за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальової О.О. поданий позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

25.06.2021 року представник відповідачів адвокат Порхун О.П. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в справі, яким просить вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 понесені ними витрати на оплату правової допомоги в сумі по 7000 гривень кожному, посилаючись на необґрунтованість дій позивача поданням безпідставного, штучного позову та на зловживання позивачем процесуальними правами неявкою в судові засідання без поважних причин.

В судове засідання представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 адвокат Порхун О.П. не прибула, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, заяву підтримує.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальова О.О. в судове засідання не прибула, надіслала до суду заперечення проти задоволення вимог про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, справу просить слухати у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подану заяву про ухвалення додаткового рішення та дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Проте, суду не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача чи його представником процесуальними правами або що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача. Неявка позивача в судові засідання без поважних причин не є зловживанням процесуальними правами в розумінні ч.2 ст. 44 ЦПК України і має інші, передбачені законом наслідки. В даному випадку позивач в судовому процесі приймав участь через свого представника адвоката Ковальову О.О., яка скористалася своїм правом на подання заяви про відкладення підготовчого засідання, вказавши на це причини, та на подання заяви про слухання справи у її відсутності.

Як вбачається з роз`яснень в п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права та інтереси порушено.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачами витрат, пов`язаних з розглядом справи, останнім згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року по справі №543/408/17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. На цій стадії судового процесу суд не встановлює обґрунтованості чи необґрунтованості позовної заяви, не встановлює фактичні обставини, не досліджує надані докази та не надає доводам сторін відповідної оцінки, оскільки не розглядає спір по суті. Тобто, вирішення питання обґрунтованості чи безпідставності та доведеності заявлених позовних вимог входить до виключних повноважень суду, який має зробити висновки за результатами розгляду цивільної справи по суті. Судом не приймались рішення про визнання дій позивача такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами, тому вказані представником відповідачів факти не можуть бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими.

За таких обставин суд не вбачає підстав для компенсації за рахунок позивача понесених відповідачами витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу, у зв`язку із чим в задоволенні заяви відмовляє.

Керуючись ст.ст. 44,81,141,142,270, 254 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви представника відповідачів адвоката Порхун О.П. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування, про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на підставі ч.9 ст.141 та ч. 5 ст. 142 ЦПК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Т.П.Косович