233 № 233/1874/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

представника позивача

представників відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Демченко Катерина Андріївна, до Держави Україна в особі Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Держави Україна в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якого діє адвокат Демченко К.А., звернувся до суду із даним позовом до відповідачів, вказуючи, що позивач користується правом на отримання пенсії за віком з 11 червня 2008 року, перемістився до м. Дружківка, де був взятий на облік внутрішньо переміщених осіб у відповідному органі соціального захисту населення та на пенсіний облік у Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні ПФУ. З 01 березня 2016 року відповідач Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області припинив виплату пенсію позивачу, рішення про припинення виплати пенсії останній не отримував. У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з вимогою про поновлення виплати пенсії, однак така заборгованість за період з 01 березня 2016 року не була виплачена та позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено. Визнано бездіяльність до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області протиправною, зобов`язано відповідача виплатити заборгованість по пенсії з 01 березня 2016 року. Апеляційна скарга не була подана, рішення суду набрало законної сили 14 січня 2019 року. 11 лютого 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист по справі № 200/12501/18-а.

11 березня 2019 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення суду у вказаній справі. У зв`язку із ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (код ЄРДПОУ 34898944) (наказ Міністерства юстиції України № 3173/5 від 16 жовтня 2019 року «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України») виконавче провадження підлягало передачі до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

04 червня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження. Обгрунтування прийняття такого рішення п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - «фактичне повне виконання рішення».

Вважає, що внаслідок протиправної бездіяльності обох відповідачів, яка полягає в тому, що орган пенсійного фонду протиправно не виплатив позивачеві пенсію за період з 01 березня 2016 року, а орган виконавчої служби, в якому працює головним державним виконавцем Бусел В.О., в порушення ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» не забезпечив виконання судового рішення в повному обсязі, безпідставно завершив виконавчі дії та повернув виконавчий лист до суду, як такий, що «фактичного виконаний в повному обсязі», тобто проігнорувавши свої основні обов`язки щодо вжиття передбачених законодавством заходів щодо примусового виконання ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинення виконавчих дій задля забезпечення обов`язковості виконання судового рішення, адекватної та справедливої сатисфакції позивач за тривале безпідставне грубе порушення своїх фундаментальних прав не отримав і тому вважає, що відповідачі за цим позовом повинні відповідати за завдану йому моральну шкоду.

Протиправність дій відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/12501/18-а, що набрало законної сили. Протиправність дій відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на думку позивача, підтверджується постановою державного виконавця від 04 червня 2020 року про закінчення виконавчого провадженя, за умови, що позивачу не були виплачені грошові кошти.

Щодо суб`єктного складу спору, позивач зазначив, що з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав.

Залучення або не залучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не ДКСУ чи її територіальний орган, що віповідає практиці Великої Палати Верховного Суду.

В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач зазначив, що з вини відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відбулися вимушені зміни в житті позивача, який з 01 березня 2016 року не отримував свою пенсію, що була та є єдиним джерелом засобів його існування. Зазначена обставина призвела до постійного пошуку коштів для задоволення своїх життєвих потреб, оплати комунальних послуг, придбання їжі, одягу та інше. Кошти, для задоволення таких потреб, позивач був змушений постійно займати у своїх родичів. Обмеження відповідачем Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області доступу до законного джерела існування та неможливість придбання необхідних для задоволення базових потреб речей призводило до погіршення стану здоров`я, головного болю, відчуття страху за своє майбутнє, приниження гідності позивача в своїх очах, постійного стресу. Задля захисту своїх прав та законних інтересів позивач був змушений звертатися за допомогою правозахисників до органу правосуддя, проходити процедуру судового оскарження незаконного припинення та невиплати боргу з пенсії, що також викликало негативні емоції з його боку. Навіть після рішення суду, яким відповідача Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області було зобов`язано поновити права позивача та здійснити виплату пенсії за минулий час, останній проігнорував обов`язок його виконання та продовжив стверджувати, що виплату боргу здійснить колись, за умови прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку для виплати боргів з пенсії пенсіонерам з числа внутрішньо переміщених осіб. Відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі своєї посадової особи взагалі формально поставився до свого обов`язку, не вживаючи необхідних дій, задовольнився відпискою про повне виконання судового рішення, за умови, що нічого окрім нарахування боргу не було виконане, не забезпечив виконання судового рішення, закінчив виконавче провадження та повернув виконавчий документ до суду як виконаний в повному обсязі, чим продемонстрував неефективність судового захисту та запроваджених державою інструментів захисту прав людини.

Враховуючи характер правопорушення, ступінь вини відповідачів, тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину його душевних страждань внаслідок протиправної бездіяльності відповідача - Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії за минулий час та неналежного примусового виконання судового рішення відповідачем - Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), з урахуванням вимог розумності і справедливості, позивач просить:

- стягнути з відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його користь відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності, у розмірі 10 000 грн.;

- стягнути з відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на його користь відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності, у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Демченко К.А., до Держави Україна в особі Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Держави Україна в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відшкодування моральної шкоди залишено без руху, надано передбачений законом строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, у справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання по суті представник позивача адвокат Демченко К.А. не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та її участі, на позовних вимогах наполягають та просять задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 164).

Представник відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення, надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає (а.с. 100-104). Зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі № 200/12501/18-а за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язано управління відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01 березня 2016 року. На виконання рішення суду від 14 грудня 2018 року управління поновило нарахування пенсії позивачу за весь період, починаючи з 01 березня 2016 року у сумі 244 021,27 грн. До теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначено окремого порядку виплати сум пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення. Управлінням, в межах покладених на нього повноважень, щомісячно в межах потреби спрямовувались запити до Головного управління ПФУ в Донецькій області щодо необхідності виділення коштів для сплати заборгованості до пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення суду. Вважає, що рішення суду від 14 грудня 2018 року управлінням виконано відповідно до покладених судом зобов`язань (нараховано заборгованість згідно рішення судуд) та в межах своєїх компетенції у повному обсязі. Також зазначає, що обґрунтовуючи заявлену вимогу про стягнення компенсації за завдану моральну шкоду позивач не надав жодних доказів та не навів ніяких обставин, які підтвердили б спричинення бездіяльністю відповідача моральних страждань позивачу. Позивач не обґрунтовує, яким чином бездіяльність відповідача унеможливила функціонування його особистості на конституційних засадах. Крім того, ніяким чином не обґрунтована сума моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача на його користь позивач. Зазначає, що управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, тому підстави для задовлення позовних вимог відсутні. Просить відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 .

Представник відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутність представника (а.с. 91), надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що із доводами позову ОСОБА_1 відповідач не погоджується (а.с. 41-47, 50-53). Зазначає, що 11 березня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 200/12501/18-а. На адресу відділу надійшов лист від боржника Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 9698/06 від 18 квітня 2019 року, яким повідомлено, що боржником рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/12501/18-а про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 виконано розпорядженням по управлінню від 14 лютого 2019 року до відкриття виконавчого провадження № 58568151 від 11 березня 2019 року. Виплату заборгованості заплановано на виплатний період квітня 2019 року. У своєму листі боржник просив закінчити та надіслати постанову про закінченя виконавчого провадження. 04 червня 2020 року державним виконавцем ураховуючи відповідь Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 9698/06 від 18 квітня 2019 року, керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39 статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 58568151 та направлено сторонам виконавчого провадження. Вчинені державним виконавцем дії здійснені в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дії чи бездіяльність виконавця позивачем ОСОБА_1 не оскаржувались та незаконними не визнавалися. Тому, на його думку вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Позивач у справі мав повну інформацію про хід виконавчого провадження № 58568151, про винесені постанови та проведені державним виконавцем дії, оскільки за наявності ідентифікатора мав доступ до матеріалів виконавчого провадження. Також, усі процесуальні документи надсилались державним виконавцем відповідно до вимог закону. Із скаргами чи з метою ознайомлення позивач до відділу не звертався. На теперішній час постанова про закінчення виконавчого провадження № 58568151 від 04 чевня 2020 ркоу не оскаржувалась і є чинною. Позивачем не надано будь-яких доказів та не наведено обставин, які б підтвердили спричинення бездіяльністю відповідача моральних страждань позивачу. Позивач не обґрунтовує, яким чином бездіяльність відповідача унеможливила функціонування його особистості на конституційних засадах. Окрім цього, позивач ніяким чином не обґрунтовує суму моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача на його користь. Відсутність будь-яких доказів та обґрунтування розміру моральної шкоди у 10 000 гривень спростовують зазначену суму, та взагалі будь-яку компенсацію моральної шкоди у зв`язку з відсутністю її завдання. Просить відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

З`ясувавши позицію позивача, його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-10, 113-115, 138-143), на підставі довідки № від 11 серпня 2017 року (а.с. 116, 144) перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , є отримувачем пенсії за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

Як вбачається з матеріалів позову, у період часу з 01 березня 2016 року відповідачем Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області позивачеві не нараховувалася та не виплачувалася пенсія, у зв`язку з чим він звернувся до суду із адміністративним позовом.

Судом досліджено надану відповідачем Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 132-163).

Згідно копії рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/12501/18-а від 14 грудня 2018 року (а.с. 30-36, 121 зворот-124, 155-160) позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії позивачу з 01 березня 2016 року, зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії та сплатити заборгованість по ній з 01 березня 2016 року.

На підставі виконавчого листа №200/12501/18-а, виданого 11 лютого 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом (а.с. 29, 88-89) 11 березня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Буселом В.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 58568151 (а.с. 73-74). Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 75).

Листом за вих.. № 9698/06 від 18 квітня 2019 року (а.с. 76-77) Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області до вдділу виконавчої служби повідомлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року № 200/12501/18-а про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 виконано розпорядженням по управлінню від 14 лютого 2019 року до відкриття виконавчого провадження № 58568151 від 11 березня 2019 року. Виплату заборгованості заплановано на виплатний період квітня 2019 року. Виконавче провадження № 58568151 від 11 березня 2019 року Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області просило закінчити та надіслати на його адресу відповідну постанову.

До вказаного листа Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області додано роздруківки з Підсистеми призначення та виплати пенсії, протокол щодо нарахування пенсії позивачу (а.с. 78-80). Згідно позначки у протоколі (а.с. 80) виплата нарахованої пенсії буде проведена по основних відомостях в 4 місяці 2019 року.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 04 червня 2020 року головним державним виконавцем виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №200/12501/18-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом, закінчено. У постанові зазначено, що згідно листа боржника Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 квітня 2018 року № 9698/06 рішення суду виконане у повному обсязі (а.с. 85-86).

За даними позову на час звернення позивача ОСОБА_1 до суду заборгованість з пенсії на виконання рішення суду від 14 грудня 2018 року не виплачена, що фактично не оспорюється відповідачем Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 77, 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім цього, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, між іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акту; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презумується.

Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) викладено позицію, що «згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими та справедливими висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що відповідачем протиправно не сплачувалась пенсія, на яку позивач має право на підставі судового рішення.»

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яку неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У даному випадку рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/12501/18-а від 14 грудня 2018 року за позовом ОСОБА_1 визнано протиправною бездіяльність Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії позивачу з 01 березня 2016 року (а.с. 30-36, 121 зворот-124, 155-160).

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, завданої внаслідок безпідставного припинення виплати пенсії з 01 березня 2016 року, що зумовило обставини, які вимагали від позивача додаткових зусиль по організації власного життя в зв`язку з позбавленням єдиного джерела доходу. Для захисту своїх прав та інтересів він був вимушений звертатися за допомогою правозахисників, оскаржувати незаконні дії Пенсійного фонду в суді і навіть після ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заборгованості, така заборгованість до теперішнього часу не виплачена.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд враховує обставини справи, ступінь вини відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, характер порушення, глибину душевних страждань позивача, необхідність вжиття додаткових зусиль для відновлення своїх прав, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», норми ст. 23 ЦК України, і з урахуванням вимог розумності і справедливості вважає, що сума 5 000 гривень буде достатньою і розумною компенсацією такої шкоди, тим самим частково задовольнивши вимоги позивача до відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Суд зауважує, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц викладено правовий висновок, згідно якого належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Залучення або ж незалучення до участі в таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Державна казначейська служба України та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови в позові.

Щодо позовних вимог позивача до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходилось виконавче провадження № 58568151 з примусового виконання виконавчого листа № 200/12501/18-а, виданого 11 лютого 2019 Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість по ній з 01 березня 2016 року, відкрите постановою державного виконавця від 11 березня 2019 року. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 04 червня 2020 року головним державним виконавцем виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №200/12501/18-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом, закінчено на підставі того, що згідно листа Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 квітня 2019 року № 9698/06 рішення суду виконане.

Звертаючись до суду із даним позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) позивач зазначає, що відповідач в особі своєї посадової особи формально поставився до своїх обов`язків, не вжив необхідних дій, задовольнився відпискою боржника про повне виконання судового рішення, не забезпечивши виконання судового рішення, закінчив виконавче провадження та повернув виконавчий документ до суду як виконаний в повному обсязі, що призвело до завдання позивачу моральної шкоди.

При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності (неправомірності) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця яким, як правило, є відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

У ході судового розгляду справи встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 04 червня 2020 року позивачем у справі не оскаржувалась та є чинною.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що підстави до задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 з відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відсутні, тому у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), від імені та в інтересах якого діє адвокат Демченко Катерина Андріївна (місце здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 25; ), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Машинобудівників, 32; ) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок протиправної бездіяльності Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22 липня 2021 року.

Суддя :