Єдиний унікальний номер: 379/412/21
Провадження № 2/379/434/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Музиченко О. О.,

з участю

секретаря судового засідання Носач Н.О.,

представника позивача - адвоката Якименка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2021 о 14 год 20 хв в с. Лісовичі по вул. Перемоги відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки SUZUKI д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, який рухався назустріч. При ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями відповідач порушив вимоги п.12.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 25.02.2021 постановою Таращанського районного суду Київської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. В судовому засіданні відповідач свою вину у вчиненні ДТП визнав. Автомобіль марки SUZUKI New SX4 VIN НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 . Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу за № 12232 від 22.02.2021, суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було визначено попередню вартість відновлювального ремонту КТЗ SUZUKI New SX4 VIN ТSMJYA22S00683054 д.н.з. НОМЕР_2 , яка станом на 30.01.2021 без врахування ПДВ та без врахування ВТВ становить 145 989,54 грн. Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача згідно акту виконаних робіт та квитанцій станом на 13.04.2021 складає 180 010,62 грн. Тобто, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 30.01.2021 з вини відповідача, був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб та заподіяно останньому матеріальної шкоди, що станом на 13.04.2021 складає 180 010,62 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_2 , як власник та водій транспортного засобу ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, - відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодувало позивачу шкоду за пошкодження транспортного засобу на умовах, визначених законом, у розмірі 130 000 грн. Однак, вказана сума є значно нижчою, ніж фактично понесені позивачем витрати, невідшкодованою залишається сума у розмірі 50 010,62 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача на його користь. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, він зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням його майна та ухиленням відповідача від відшкодування завданих матеріальних збитків. Позивач був змушений звертатися за юридичною допомогою, відвідував суд та звертався до МТСБУ, внаслідок чого був порушений його звичний уклад життя. Понад три місяці позивач був позбавлений можливості користуватися своїм майном, яке було пошкоджено з вини відповідача. Розмір моральної шкоди оцінено ним на суму 10 000,00 грн. На підставі цього позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 50 010,62 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 19.05.2021 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.06.2021 судом отримано від відповідача ОСОБА_2 відзив на позовну заяву з підтвердженням направлення його копії позивачу (а.с.66-73а). У відзиві відповідач вказує на необґрунтованість і надуманість позовних вимог, передчасність позову та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що в порушення вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 №1335/5/1159), суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 не є атестованим судовим експертом, він не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому складений ним звіт не є належним і допустимим доказом розміру завданої позивачу шкоди від дорожньо-транспортної пригоди. Інших достовірних, належних і допустимих доказів вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля позивача, ніж ті, що зазначені у Звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданої власнику колісного транспортного засобу, які проведені атестованим судовим експертом, позивачем не надано. Водночас, технічний огляд пошкодженого автомобіля оцінювачем проведено без інформування відповідача про дату, місце та час такого огляду, чим порушено п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, внаслідок чого відповідач був позбавлений можливості вносити свої пропозиції та зауваження до протоколу огляду. Окрім цього, позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження перерахування Моторно (транспортним) бюро України (МТСБУ) позивачу грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 130 000 грн, що стало підставою звернення до відповідача з даним позовом. Натомість, позивачем надано лише аркуш паперу з набраним текстом нібито створеного МТСБУ документа на власному бланку, який неможливо ідентифікувати, оскільки він не містить дати, вихідного номера, підпису особи, яка підготувала документ, відтиску печатки органу, який видав документ. Відповідач вважає, що звіт №12232 від 22.02.2021 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, виготовлений СОБ ОСОБА_3 , всупереч ст.ст.77-79 ЦПК України є неналежним, недопустимим і недостовірним доказом, який не відповідає вимогам ст.ст. 102, 106 ЦПК України. Також відповідач вважає, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, причинного зв`язку страждань позивача з протиправними винними діями відповідача у справі, а також розміру такої шкоди. З цих підстав відповідач просить в задоволенні позову ОСОБА_1 до нього про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовити в повному обсязі.

08.06.2021 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача на 05.07.2021.

30.06.2021 судом отримано від позивача ОСОБА_1 відповідь на відзив на позовну заяву позивача з підтвердженням направлення його копії відповідачу (а.с.91-105). У вказаній відповіді на відзив позивач вказує на те, що відповідач, не визнаючи заявлений позов, намагається уникнути матеріальної відповідальності за завдані збитки. Водночас, відповідач не заперечує факту ДТП та того, що внаслідок даної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та безпосередньо у відзиві на позовну заяву відповідачем надано пояснення про визнання обставин ДТП. Піддаючи сумніву наданий позивачем Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу за № 12232 від 22.02.2021, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , відповідач не скористався своїм правом надання доказів та не заявив клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи у даній справі. Вказаними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка є підтвердженою та встановленою з принципів розумності і справедливості, а також достатньою мірою компенсації моральної шкоди, яка була спричинена позивачу. Заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, підтверджуються відповідними квитанціями, договором про надання правової допомоги та актами виконаних робіт, які були додані до справи.

05.07.2021 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу поштового відправлення з судовою повісткою про виклик до суду та отримання відповіді на відзив - судове засідання було відкладено на 26.07.2021.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові та відповіді на відзив, додатково суду пояснив, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не оспорює обставин ДТП та своєї вини, а ставить під сумнів виключно оцінку вартості завданого збитку, проведену суб`єктом оціночної діяльності. Водночас, відповідач не виконав обов`язку по доведенню своїх заперечень проти позову і не надав суду іншої оцінки завданої ним шкоди. Зауважив, що проведена позивачем оцінка є попереднім визначенням розміру матеріального збитку, а фактично понесені витрати, пов`язані з відновленням пошкодженого транспортного засобу, підтверджуються актами виконаних робіт і квитанціями, що є належними і допустимими доказами розміру спричиненої відповідачем майнової шкоди. Оскільки відповідач не застрахував свою цивільну відповідальність власника транспортного засобу, за заявою позивача МТСБУ прийняло рішення про здійснення на його користь страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, відповідний лист був направлений на електронну пошту позивача ОСОБА_1 .. В подальшому МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок позивача 130 000,00 грн та за ці кошти позивачем було частково оплачено послуги з відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу. Згідно актів виконаних робіт і квитанцій позивачем було доплачено за відновлюваний ремонт автомобіля 50 010,62 грн. власних коштів, цю суму він і просить стягнути з відповідача. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач був змушений змінювати свій звичний режим життя, оформляти документи для отримання страхового відшкодування, займатись питаннями відновлювального ремонту авто, звертатись за правовою допомогою, він та його родина тривалий час були позбавлені транспортного засобу, були змушені користувалися послугами таксі. Тому вважає розмір заявленої моральної шкоди обґрунтованим. Щодо розміру витрат на правничу допомогу - зазначив, що заявлений розмір повністю підтверджений відповідними наданими суду документами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства: рекомендоване поштове відправлення суду відповідач отримав особисто 17.07.2021, що вбачається зі зворотного повідомлення про його вручення /а.с.121/, а крім того, особисто 22.07.2021 отримав судову повістку про виклик до суду на 26.07.2021 14-00 год. під розписку в приміщенні суду /а.с.122/.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 повідомлений про розгляд справи, призначений на 26.07.2021, належно і завчасно відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Відтак, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши викладені у заявах по суті обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що постановою Таращанського районного суду Київської області від 25.02.2021 відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (справа ЄУН 379/124/21 провадження № 3/379/66/21) /а.с.11/.

Із вказаної постанови суду вбачається, що 30.01.2021 о 14 год 20 хв в с. Лісовичі по вул. Перемоги відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки SUZUKI д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП свою вину у вчиненому правопорушенні визнав.

Судом встановлено, що власником автомобіля марки SUZUKI д.н.з. НОМЕР_2 є позивач по справі ОСОБА_1 , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ - НОМЕР_5 /а.с.8/.

На замовлення МТСБУ суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було проведено оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ОСОБА_1 , про що 22.02.2021 було складено Звіт, відповідно до висновку якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ SUZUKI NEW SX 4 д.н.з. НОМЕР_2 станом на 30.01.2021 без врахування ПДВ та без врахування ВТВ становить 145 989,54 грн /а.с.18-37/.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про відшкодування позивачу завданої шкоди в розмірі 130 000 грн, що вбачається з повідомлення про прийняте рішення за номером справи МТСБУ: 73917 /а.с.12/ .

02.04.2021 МТСБУ було здійснено безготівкове зарахування вказаної виплати в сумі 130 000,00 грн на користь ОСОБА_1 на банківський рахунок останнього, що вбачається з даних по рахунку та роздруківці скріншоту оплати мобільного додатку /а.с. 128, 129/.

Згідно з Актами виконаних робіт № 1228783_ВН_211796 від 13.04.2021 та № 1229147_ВН_211795 від 13.04.2021 укладених між ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» та позивачем, а також відповідно до квитанцій про оплату коштів фактичні витрати, понесені позивачем на відновлення автомобіля склали 24 618,08 грн та 155 392,54 грн, всього - 180 010,62 грн /а.с.13-17 на звороті/.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно пункту 22.1 статті 22 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України)

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, сума невідшкодованої позивачу майнової шкодив внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, становить:

180010,62 грн - 130000 грн = 50 010,62 грн, з яких:

180010,62 грн - фактично понесені витрати на відновлення автомобіля марки SUZUKI NEW SX 4 д.н.з. НОМЕР_2 ;

130000 грн - сума виплаченого відшкодування МТСБУ.

Водночас, суд враховує те, що Звіт № 12232 від 22.02.2021 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виготовлений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на замовлення МТСБУ, є попереднім оціночним документом і фіксує можливу, а не фактичну суму відшкодування, що станом на 22.02.2021 була обрахована у розмірі 145 989,54 грн.

Збитки в розмірі 50 010,62 грн є різницею між сумою виплаченого відшкодування МТСБУ в сумі 130 000,00 грн та фактично понесеними витратами на відновлення автомобіля позивача /реальними збитками/ в сумі 180 010,62 грн, обрахованими згідно актів виконаних робіт та квитанцій про оплату відповідних робіт і послуг. Суд погоджується з позицією позивача про те, що до стягнення з відповідача підлягає сума збитків у розмірі 50 010,62 грн. Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 та у постанові від 11.04.2018 у справі № 756/9528/15-ц.

Посилання відповідача на те, що його не було повідомлено про технічний огляд автомобіля позивача для проведення оцінки КТЗ, не заслуговують на увагу, оскільки виклик відповідача на огляд транспортного засобу було здійснено суб`єктом оціночної діяльності телеграмою, що не спростовано належними та допустимими доказами відповідачем. Вказані дії СОД узгоджуються з вимогами пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Також не заслуговують на увагу аргументи відповідача про те, що звіт про оцінку матеріального збитку не є належним і допустимим доказом у справі, оскільки СОД ОСОБА_3 не є атестованим судовим експертом та не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Так, з матеріалів справи вбачається (додано до звіту), що 05.04.2008 Фондом Державного майна України було видано безстрокове кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ОСОБА_3 за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та «Оцінка дорожніх транспортних засобів», 15.09.2014 видано свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності №821, а також 19.08.2019 видано сертифікат № 652/19 зі спеціалізації «оцінка колісних транспортних засобів» зі строком дії до 19.08.2022 /а.с.36 на звороті/.

22.02.2021 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було проведено оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ОСОБА_1 , та оформлено відповідний Звіт.

Позицію відповідача про ототожнення даного Звіту з висновком експерта суд вважає хибною.

Суд зауважує, що згідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст. 2 ЦПК).

Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертиз, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З наведеного суд висновує, що позивачем надано належні, достовірні і достатні письмові докази на підтвердження заявлених вимог про відшкодування завданої відповідачем внаслідок ДТП майнової шкоди. Водночас, твердження відповідача про недоведеність розміру збитків є голослівними, оскільки останнім не виконано свого обов`язку по доведенню перед судом своєї позиції - наведених у відзиві заперечень. Так, відповідач не був позбавлений права надати суду інший звіт/оцінку та/або заявляти клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до МТСБУ з вимогами про оскарження рішення щодо визначеного розміру відшкодування.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд вважає, що належними і допустимими доказами доведений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між завданими збитками і діями відповідача. Зокрема, постановою суду у справі про адміністративне правопорушення доведена вина ОСОБА_2 у порушенні ним п.12.1. Правил дорожнього руху України - неврахування дорожньої обстановки, невпорання з керуванням, виїзд на смугу зустрічного руху та здійснення зіткнення з належним позивачу автомобілем, який рухався назустріч. ОСОБА_2 свою вину (своє внутрішнє ставлення) до причин ДТП, яка полягає у порушенні цих правил, визнав. Розмір реальних збитків, завданих позивачем внаслідок ДТП, підтверджується наданими позивачем актами виконаних робіт і квитанціями. Оскільки матеріалами справи підтверджено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача, які стали причиною ДТП, і наслідками дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, беручи до уваги всі докази, що є у справі в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди та її розмір, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

За п. 5 цієї постанови Пленуму згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що майно позивача було ушкоджено внаслідок ДТП, а також те, що внаслідок ушкодження цього майна, він переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, витрати часу на відновлення порушеного права, він має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру та обсягу страждань позивача, враховує ступінь тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також зважає на те, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи те, що позивач понад три місяці був позбавлений можливості користуватися своїм майном, яке було пошкоджено з вини відповідача, а останній зі свого боку не вчинив жодних дій, спрямованих на мінімізацію спричиненої ним шкоди, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн..

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).

Водночас, аналізуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, Верховний Суд у своїй постанові від 28 грудня 2020 року (справа № 640/18402/19) вказав на те, що у разі встановлення сторонами розміру гонорару адвоката у фіксованому розмірі, - такий розмір не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

З пункту 3 Договору № 16/14/21 про надання правничої допомоги від 14.05.2021 вбачається, що оплата за надання правничої допомоги, а саме підготування позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, здійснюється за домовленістю сторін та складає 2500 грн. Відповідно до п.4 Договору представництво інтересів замовника у Таращанському районному суді складає 1500 грн (кожне судове засідання). Оплата проводиться протягом десяти днів з дня підписання договору сторонами. Факт оплати підтверджується відповідними платіжними квитанціями виданими адвокатом /а.с.38, 39/.

Згідно актів виконаних робіт № 16/14/21-1 від 14.05.2021, № 16/14/21-2 від 28.06.2021 та № 16/14/21-3 від 24.07.2021 до договору про надання правничої допомоги адвокатом сторони обумовили загальну вартість наданих послуг станом на 24.07.2021 з урахуванням вартості одного судового засідання у розмірі 7000,00 грн /а.с.40, 100, 126/.

Вказані суми були сплачені позивачем на користь представника - адвоката Якименка О.В. 14.05.2021, 28.06.2021 та 24.07.2021, що вбачається з копії квитанції № 16/14/21 про оплату гонорару за надання правничої допомоги адвокатом від 14.05.2021, копії платіжного доручення № Р24АР24АС0113 від 28.06.2021 та копії квитанції № 16/14/21/3 від 24.07.2021 /а.с.43, 101, 102, 125/.

Отже, суд вважає доведеною, обґрунтованою, реальною, розумною і співмірною, враховуючи складність справи, суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, заявлену позивачем до стягнення з відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК).

На підставі положень ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у справі, що підтверджені документально (а.с. 1, 43, 101, 102), а саме судовий збір у розмірі 832,35 грн та витати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 416,77 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 22, 23, 509, 511, 599, 636, 999, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

50 010 (п`ятдесят тисяч десять) гривень 62 копійки - на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок - на відшкодування моральної шкоди;

7 908 (сім тисяч дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок - судових витрат, з яких 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок - судовий збір, 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок - витрати на професійну правничу допомогу.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 25.12.2006 Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , паспорт серії НОМЕР_9 , виданий 28.08.2014 Таращанським РС Управління ДМС України в Київській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 27.07.2021.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко