Справа № 645/1619/21
Провадження № 2-з/645/34/21
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року суддя Фрунзенського районного суду міста Харкова Горпинич О.В., розглянувши матеріали заяви представника Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння від добросовісного набувача, скасування запису про право власності, -

встановив:

Представник Харківської міської ради звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння від добросовісного набувача, скасування запису про право власності.

Одночасно з пред`явленням позову подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить накласти заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що 15.01.2021 управлінням обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради надіслано на адресу Юридичного департаменту міської ради документи на кв. АДРЕСА_1 задля перевірки порушених майнових прав та інтересів територіальної громади міста на це майно іншими особами (супровідний лист № 112/0/232-21 від 14.01.2021).

Згідно інформації управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 12.11.2020 № 9723, КП «Харківське БТІ» від 09.12.2020 № 12385/04-08/20, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (станом на 06.11.2020, номер довідки 231363948) відомо, що були відсутні відомості щодо приватизації, інвентаризаційної (приватизаційної) справи, а також приватних власників квартири. У вказаному приміщенні зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відомості згідно із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 06.11.2020). Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис про смерть від 18.05.2019 № 8539.

Таким чином ще 06 листопада 2020 року квартира АДРЕСА_1 не була ніким приватизованою та перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Харкова.

Однак станом на 14.01.2021 стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер довідки: 240353850), що з`явились нові відомості, згідно яких 28.12.2020 було укладено договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , р. № 3516, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Наталією Володимирівною.

На підставі вказаного правочину у ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , виникло право власності на вказане житлове приміщення, про що також 28.12.2020 внесено відповідні відомості до Реєстру.

06.01.2021 укладено наступний правочин, а саме договір про встановлення довірчої власності, р. № 1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В., про що також внесені відповідні відомості до Реєстру. За цим договором довірчим власником стає гр. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Враховуючи, що приватизація квартири фактично не була здійснена особою, яка реально наділена правом користування спірним житловим приміщенням, тому взагалі не може бути правових підстав для відчуження спірної квартири у приватну власність фізичних осіб. На думку позивача, 28.12.2020 вказана квартира протиправно вибула з володіння Харківської міської ради, як її законного власника, внаслідок незаконного укладання вищевказаних правочинів і їх реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватними нотаріусами Глуховцевою Н.В. та ОСОБА_4 .

Оскільки вказаний спір виник з приводу протиправного виникнення прав на об`єкт нерухомого майна, а подальше його відчуження наступним добросовісним набувачам зробить неможливим виконання рішення суду, позивач вважає, що дізнавшись про подання Харківською міською радою відповідного позову можуть здійснюватися дії щодо відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна з метою використання аргументів стосовно добросовісного набувача під час розгляду вищевказаного позову та ухилення від настання наслідків, передбачених рішенням суду.

Представник позивача вважає, що такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, не створює відповідачу перешкод у користуванні нерухомим майном, оскільки існує тільки обмеження у відчуженні нерухомості, а не у її використанні.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З матеріалів позову вбачається, що між сторонами виник спір, предметом якого є об`єкт нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_1 та зареєстровані майнові права на нього.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суддею не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суддя не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суддя вважає за необхідне роз`яснити відповідачам їх право, у відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що між сторонами виник спір, який перебуває на розгляді в суді, позивачем оскаржуються договори, предметом яких виступає спірна квартира, захід забезпечення позову у вигляді накладення заборони відчуження на нерухоме майно безпосередньо пов`язаний з предметом позовних вимог, наявний причинно-наслідковий зв`язок з умовою, що невжиття таких заходів може зробити неможливим виконання рішення суду, суддя вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Заяву представника Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння від добросовісного набувача, скасування запису про право власності- задовольнити.

Накласти заборону відчуження на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали надіслати заявнику та заінтересованим особам, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: