З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 березня 2021 року
Провадження № 2/521/1470/21
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Тішкіна Р.Г.,
Учасники справи:
Представник ОСОБА_2 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за яким просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою) АДРЕСА_1 , посилаючись на такі обставини.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 07 серпня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М., зареєстрованого за № 674.
Право власності на квартиру позивач набув на підставі вищевказаного Договору, укладеного між ним та ОСОБА_4 .
Пунктом 5 даного Договору передбачено, що продавець ( ОСОБА_4 ) зобов`язується до 07 жовтня 2020 року зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Водночас, станом на момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_4 так і не зняла з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою свою дочку - ОСОБА_3 , місце проживання якої продовжує бути зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушує права позивача.
ОСОБА_1 як власник квартири має право використовувати дане помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб на власний розсуд.
ОСОБА_4 як власник квартири АДРЕСА_1 , також до 07.08.2020 року була наділена правом користуватися вказаною вище квартирою для організації проживання, оскільки була її власником.
Таким чином, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 було припинено 07 серпня 2020 року, тобто у момент укладення Договору купівлі-продажу з позивачем та реєстрації права власності останнього на відповідний об`єкт нерухомості, відповідно ОСОБА_4 втрачено і право користування даною квартирою.
Відповідач є дочкою ОСОБА_4 , з огляду на це, враховуючи припинення права власності ОСОБА_4 на квартиру та права користуватися нею, відповідач також втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за її відсутністю за відсутністю позивача, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв`язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 07 серпня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М., зареєстрованого за № 674.
Право власності на квартиру позивач набув на підставі вищевказаного Договору, укладеного між ним та ОСОБА_4 .
Пунктом 5 даного Договору передбачено, що продавець ( ОСОБА_4 ) зобов`язується до 07 жовтня 2020 року зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Станом на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_4 так і не зняла з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою свою дочку - ОСОБА_3 , місце проживання якої продовжує бути зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушує права позивача.
ОСОБА_1 як власник квартири має право використовувати дане помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб на власний розсуд.
ОСОБА_4 як власник квартири АДРЕСА_1 , також до 07.08.2020 року була наділена правом користуватися вказаною вище квартирою для організації проживання, оскільки була її власником.
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14 та від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16.
Право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 було припинено 07 серпня 2020 року, тобто у момент укладення Договору купівлі-продажу з позивачем та реєстрації права власності останнього на відповідний об`єкт нерухомості, відповідно ОСОБА_4 втрачено і право користування даною квартирою.
Відповідач є дочкою ОСОБА_4 , з огляду на це, враховуючи припинення права власності ОСОБА_4 на квартиру та права користуватися нею, відповідач також втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідач порушив права та законні інтереси позивача у справі.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування цією квартирою.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.
Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають, ця житлова квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані особами, що втратили право користування житловим приміщенням.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 16, 29, 334, 405 ЦК України, ст. ст. 72, 156 ЖК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди у реалізації його прав власника житла, шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_4 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою) АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 16 березня 2021 року.

Головуючий: Гуревський В.К.