Справа № 323/291/21
Провадження № 6/323/21/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересована особа ОСОБА_1 , про заміну стягувача у цивільній справі,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у цивільній справі № 0502/1679/2012, у якій заочним Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (надалі ПАТ «ВБР») заборгованості за Кредитним договором № ІKCАSHG.5785.001 від 04.05.2011 року.

Заява обґрунтовується тим, що на підставі Договору № 103 про відступлення прав вимоги від 06.02.2018 року, укладеного між заявником та ПАТ «ВБР», до заявника перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Заявник подав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Боржник ОСОБА_1 , з огляду на наявні у справі відомості про її проживання на території Амвросіївського району Донецької області, яка є тимчасово непідконтрольною органам державної влади України, викликалась в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Оріхівського районного суду Запорізької області, в судове засідання двічі не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв або клопотань процесуального характеру чи по суті питання не надала.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Фіксування судового процесу технічними засобами аудіозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі документи, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють відповідні відносини, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 04.05.2011 року між ПАТ «ВБР» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № IKCASHG.5785.001, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості і платності грошові кошти в розмірі 7240,00 грн. строком на 12 місяців, тобто до 03.05.2012 року, а ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 18% річних і щомісячну комісію в розмірі 1 % від суми кредиту по договору, та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку.

Крім того, в забезпечення виконання всіх зобов`язань за вказаним кредитним договором ПАТ «ВБР» уклав з ОСОБА_2 договір поруки, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов`язання у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором здійснити виконання грошових зобов`язань в обсязі, заявленому Банком, тобто взяв на себе солідарну відповідальність з основним боржником ОСОБА_1 .

Заочним Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області від 09.07.2012 року у справі № 0502/1679/2012 був задоволений позов ПАТ «ВБР» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з них солідарно заборгованість за Кредитним договором № ІKCАSHG.5785.001 від 04.05.2011 року в розмірі 9116,49 грн., а також судовий збір в сумі 214,60 грн.

Відомостей про видачу та пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання вказаного рішення суду, а також взагалі про будь-яке виконання цього рішення, суду надано не було.

06.02.2018 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за результатами електронного аукціону № UA-EA-2017-12-20-000409-b, що відбувся 10.01.2018 року, був укладений Договір № 103 про відступлення прав вимоги (надалі Договір про відступлення).

За змістом п. п. 2.1, 2.2, 4.1 Договору про відступлення, ПАТ «ВБР» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (новому кредитору) права вимоги до позичальників за кредитними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до Договору про відступлення, а новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні відступлення прав вимоги.

До переліку кредитних договорів у Додатку № 1 до Договору про відступлення включені й вимоги за Кредитним договором № ІKCАSHG.5785.001 від 04.05.2011 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним витягом з Додатку № 1, підписаним представниками обох сторін Договору про відступлення.

За змістом п. 2.2 Договору про відступлення, права вимоги до нового кредитора переходять в день укладення цього Договору, але не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4.1 Договору про відступлення.

На підтвердження виконання цієї умови Договору про відступлення заявник надав копію платіжного доручення № 2581040 від 01.02.2018 року про сплату на користь банку обумовленої договором суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України відступлення права вимоги за правочином тягне за собою зміну кредитора у відповідному зобов`язанні.

Частиною п`ятою статті 11 чинного Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

За змістом правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №756/9788/15-ц, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, факт переходу з 06.02.2018 року до заявника права дійсної грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № ІKCАSHG.5785.001 від 04.05.2011 року підтверджується належними та допустимими доказами.

Разом з тим суду не були надані докази переходу до заявника права грошової вимоги щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором № ІKCАSHG.5785.001 від 04.05.2011 року, а також щодо судового збору у розмірі 214,60 грн., стягнутих судом з боржника на користь ПАТ «ВБР».

Судовий збір за своєю правовою природою є видом судових витрат, а грошова вимога щодо його сплати не виникає безпосередньо з Кредитного договору № ІKCАSHG.5785.001 від 04.05.2011 року.

За змістом Договору про відступлення, його предметом не охоплюються права грошової вимоги щодо стягнення судового збору чи інших процесуальних витрат, присуджених судом. Відтак, підстави для заміни стягувача у в частині вказаних платежів відсутні.

Суд також зауважує, що стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно не може бути перешкодою для заміни сторони кредитора у кредитних правовідносинах з основним боржником. Всі ризики, пов`язані з погашенням заборгованості за таким кредитним договором, несе новий кредитор.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 11, ст. 442 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» про зміну стягувача у цивільній справі задовольнити частково.

Первісного стягувача (позивача) у справі № 0502/1679/2012 - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № ІKCАSHG.5785.001 від 04.05.2011 року у розмірі 9116,49 грн. замінити на нового стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» (, адреса 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Сікорського, б. 8, оф. 32).

У заміні стягувача в частині вимог про солідарне стягнення вказаної заборгованості з ОСОБА_2 , а також про стягнення судового збору у розмірі 214,60 грн. відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв