Справа № 635/8678/20
Провадження № 2/635/966/2021
12 липня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Даниленко Т.П.,
за участі секретаря судового засідання Сазонова К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про скасування державного акту на право приватної власності та визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом,-
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2021 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено дату проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.04.2021 підготовче провадження закрито та призначено у судове засідання.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву, в яких позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, подали до суду заяву, в яких позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності.
Представник відповідача Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області подав заяву, в якій зазначено, що проти позовних вимог не заперечують та просять проводити розгляд справи у відсутність представника ради.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача ОСОБА_4 , який не повідомив про причини неявки та не надав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 06.06.2019 Виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діти померлої ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких наявні в матеріалах справи.
Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли її діти, позивачі по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_2 звернулася у встановлений законодавством 6-ти місячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а позивач ОСОБА_1 проживав на день смерті ОСОБА_5 разом з нею.
22.01.2020 року позивач ОСОБА_1 отримав свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 , посвідчене Ольховською Л.М., державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, р. № 1-49.
22.01.2020 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 , посвідчене Ольховською Л.М., державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, р. № 1-47.
ОСОБА_3 , відмовився від спадщини на користь дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до рішення виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 30 січня 2001 року № 38 нашій матері ОСОБА_5 передано в приватну власність земельну ділянку з фонду земель Безлюдівської селищної ради площею 1500 кв.м в АДРЕСА_1 під будівництво індивідуального житлового будинку з видачею державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.
Цим же рішенням виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області вирішено:
1.Вилучити з приватної власності гр. ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1500 кв.м в АДРЕСА_1 , яка була надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку рішенням № 90 від 09.03.1993 р. Безлюдівської селищної ради в зв`язку з його відмовою.
2.Відмінити п. 2 зазначеного рішення про надання дозволу гр. ОСОБА_4 на забудову цієї ділянки, технічну документацію вважати недійсною.
3.Державний акт про право приватної власності гр. ОСОБА_4 на забудову цієї ділянки, технічну документацію вважати недійсною.
Починаючи з січня 2001 року ОСОБА_5 користувалась земельною ділянкою, розробила будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, однак, у зв`язку зі смертю не встигла закінчити процедуру приватизації земельної ділянки.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 за життя не встигла приватизувати земельну ділянку, нотаріус не може видати свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку спадкоємцям.
Спадкодавцем за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаних земельних ділянок.
Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».
Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.
За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").
На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення.
Відповідно до Постанови державного нотаріуса Харківської районної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М., про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 14.11.2020 року, документи, що стверджують право власності на земельну ділянку площею - 0,15 га , цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 спадкоємцями не надані, тому у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на земельну ділянку після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовлено.
Відповідно до положень ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Згідно ч. 1ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
За змістом ст. 1296 Цивільного кодексу України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.
Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у способи, передбачені ст. 152 ЗК України, в тому числі і шляхом визнання права.
У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.
Власник земельної ділянки ОСОБА_4 відмовився від вищезазначеної земельної ділянки, що зазначено в рішенні Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 30 січня 2001 року за № 38.
Відповідно до п.а ч.1 ст.140 Земельного Кодексу України: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку є підставою для припинення прав на землю.
Згідно з ч. 1 ст.142 Земельного Кодексу України: Припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.
Оскільки спадкодавець за життя розпочав процес приватизації земельної ділянки, однак її не завершив у зв`язку зі смертю, реалізація спадкових прав позивача можлива лише в судовому порядку з підстав, передбачених ст. ст. 1216, 1218 ЦК України
Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).»
Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_3 , відповідачем Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області, задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючисьст.ст.1216,1218, 1223,1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, ст.ст.81, 116, 140, 142, 152 ЗК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про скасування державного акту на право приватної власності та визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки та державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, площею 0,15 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідачем ОСОБА_4 протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідач: ОСОБА_3 , 1954 року народження, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
відповідач: ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 ;
Повний текст рішення виготовлено 22.07.2021.
Суддя Т.П.Даниленко