Справа № 755/2863/20
Провадження № 2/755/218/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» про визнання кредитного договору частково недійсним та його розірвання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати договір № від 17.01.2020 року частково недійсним в частині визнання недійсними пункту 3.1. та пункту 5.3. договору; договір № від 17 січня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 до Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» - розірвати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 17.01.2020 року було укладено кредитний договір, зокрема позивачем оформлено заявку на отримання кредитних коштів через мережу Інтернет. Під час укладення Кредитного договору відповідач не повідомив належним чином позивача про реальну вартість та подорожчання кредиту, не ознайомив з іншими істотними умовами надання та обслуговування кредиту, такими як: права та обов`язки сторін, відповідальність за невиконання/неналежне виконання договору, порядок та черговість погашення кредиту). Зокрема у порушення чинного законодавства не повідомив у письмовій формі про умови надання кредиту. Оскільки позивачу не було надано ні графіку погашення кредиту, ні інших документів, в яких містилась би інформація про порядок та черговість зарахування коштів на погашення кредиту, про непропорційно велику суму компенсації йому стало відомо лише під час отримання телефонних дзвінків щодо погашення суми кредиту, отже до того часу та з моменту укладення договору, позивач не міг достеменно встановити, що розмір відсотків буде непропорційно великим. Позивач вважає несправедливою умову п. 3.1 Договору, що встановлює процентну ставку у розмірі 1,29% в день від суми кредиту, оскільки вважав, що процентна ставка становить 1,29% на місяць. Також несправедливими вважає умови п. 5.3 Договору, що встановлює пеню у непропорційно великому розмірі 2,39% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення умов Договору до повного погашення заборгованості за кредитом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2020 року відкрито провадження у цій справі, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки.

Відповідач копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та додатками до неї отримав 23.03.2020 року. Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження отримав 04.04.2020 року.

02.04.2020 року до суду від представника відповідача, ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН», - ОСОБА_2 в електронному вигляді, а 07.04.2020 року - у письмові вигляді, надійшов відзив на позовну заяву по справі № 755/2863/20, у якому вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки Договір укладений у повній відповідності з вимогами законодавства України, тобто у формі електронного документу з використанням електронного підпису, який містить у собі всі істотні умови кредитного договору. 17.01.2020 року між ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» та ОСОБА_1 був укладений договір № у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого позивач отримав кредит у розмірі 9 240,00 грн шляхом його перерахування на картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Універсал Банк». За умовами Договору встановлено: строк його дії - 29 календарних днів, тобто кредит мав бути повернутий 15.02.2020 року включно; дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника є датою укладання Договору; сплата процентів за користування кредитом у розмірі 1,29% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Зважаючи на строк кредиту, на укладений договір в силу положень ст. 3 не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Підписання такого договору позивачем відбулось шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 8.1 укладеного Договору невід`ємною його частиною є «Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» (редакція від 11.12.2019, що діяла на дату укладення Договору). Уклавши цей Договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє та погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на веб-сайті Кредитодавця: www.smartiway.ua. Відповідач надав фінансову послугу позивачу за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, а саме мобільного додатку Smartiway (в електронній формі через мережу Інтернет). Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) позивачем здійснено шляхом натискання ним позначки «отримати позику», після чого позивач отримав доступ до умов повного тексту Договору для ознайомлення і підтвердження його умов, натиснувши відповідну кнопку погодження «підписую», що підтверджує підписання договору електронним підписом в мобільному додатку Smartiway одноразовим ідентифікатором, без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі. Вказане спростовує твердження позивача про те, що він не був ознайомлений з умовами Договору щодо розміру процентної ставки за користування кредитом, розміру та порядку нарахування пені. Крім того, між позивачем та відповідачем раніше вже укладались аналогічні кредитні договори, зобов`язання за якими позивачем виконані у повному обсязі, що свідчить про те, що раніше правомірність укладення кредитних договорів ним не оспорювалась, а навпаки визнавалась у повній мірі. Також, 20.02.2020 року між сторонами було укладено Договір № . На думку представника відповідача, позов носить штучний характер, оскільки позивач без сумніву розуміючи значення п.п. 3.1, 5.3 Договору, виконав зобов`язання по ньому, додатково уклав новий Договір на тих самих умовах та подав позов до суду про визнання умов Договору недійсними.

Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, 17.01.2020 року на підставі Заявки позичальника № від 17.01.2020 року о 16:23:44 між ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» та ОСОБА_1 укладено Договір № , за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) або повністю в межах максимального строку кредитної лінії, яка становить 180 календарних днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути у передбачені цим Договором строки кредит (транш) та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у п. 3.1 цього Договору (а.с. 126, 130-131).

За умовами п. 1.2 Договору розмір кожного окремого траншу кредитної лінії, а також строк його повернення визначається сторонами у відповідному додатку, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Договору кредит надається позичальнику виключно за допомогою мобільного додатку кредитодавця, доступного в інтернет-магазинах мобільних додатків App Store та Google Play під оригінальною назвою Smartiway, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Цей договір є укладеним з моменту одержання кредитодавцем заяви позичальника про прийняття пропозиції (оферти) в електронній формі, підписаної одноразовим ідентифікатором в мобільному додатку товариства.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору протягом строку кредитування розмір процентів складає 1,29% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом, починаючи з дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 472,14% процентів річних.

За п. 8.1 Договору невід`ємною частиною Договору є «Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на веб-сайті кредитодавця: www.smartiway.com.ua.

Відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН», затверджених директором ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» Наказом № 8 від 11.12.2019 року та розміщених на офіційному веб-сайті ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН», ці правила регламентують та визначають, зокрема, умови та порядок укладання договорів про надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 116-125).

Паспортом кредиту та Пропозицією укласти електронний договір кредитної лінії (оферта) встановлено наступне: тип кредиту: кредитна лінія, сума/ліміт кредиту: 9 240,00 грн; строк кредитування: 29 днів; відсоткова ставка за один день користування кредитом: 1,29%; процентна ставка: 472,14% річних; загальні витрати за кредитом: 12 696,80 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для клієнта за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі: 12 696,80 грн; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором: пеня - 2,39% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення клієнтом умов Договору до моменту повного погашення заборгованості за кредитом.

Згідно з довідкою Департаменту підтримки термінових грошових переказів та електронних послуг АТ КБ «ПриватБанк» з рахунку ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» через систему платежів LiqPay були проведені наступні фінансові операції по переказу коштів, згідно договору № 060518/1/3015 від 05.06.2018 року: одержувач - ОСОБА_1 , дата проведення операції - 17.01.2020 року, сума операції - 9 240,00 грн, номер договору (а.с. 128).

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України)

За нормою з ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Свобода договору передбачає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця.

Таким чином, оскільки оспорюваний Договір відповідно до п. 2.1 містить умову щодо максимального строку кредитної лінії, що становить 180 календарних днів, суд не погоджується з твердженнями відповідача щодо непоширення на оспорюваний Договір положень Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, згідно з пп. 1) п. 8.5 позичальник підписанням цього Договору підтверджує, що: до укладення цього Договору отримав від кредитодавця інформацію, визначену в ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Таке застереження у Договорі свідчить про визнання відповідачем щодо поширення на Договір дії Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Положеннями ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормами п. 2, 4 ч.1 ст. 208, ч.1 ст. 1055 Цивільного кодексу України для кредитного договору законом визначена обов`язкова письмова форма.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За приписами ст.ст. 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

На виконання вимог закону відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» на своїй сторінці в мережі Інтернет на сайті www.smartiway.com.ua розміщено публічну пропозицію (договір оферти), який є публічним договором, в розумінні ст. 633 Цивільного кодексу України.

Правовий статус покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначений у ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якої права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Умовами спірного договору визначено, що клієнт виконує дії передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки в мобільному додатку Товариства.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Отже, вказане положення законодавства передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає п. 2.1 Договору.

Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Беручи до уваги вищевикладене, суд доходить переконання, що укладений між сторонами Договір про надання кредиту є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної Законом України «Про електронну комерцію», та підписаний позивачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та п. 2.1 Договору.

На підтвердження факту укладення даного договору позивачем свідчить зазначення в договорі його особистих даних, зокрема, ідентифікаційного номеру.

З огляду на зазначене, суд визнає необґрунтованим твердження позивача про ненадання відповідачем повної інформації про умови кредитування та здійснення у зв`язку з цим нечесної підприємницької практики, оскільки умови оспорюваного Договору відповідають Правилам надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН», що розміщені на офіційному веб-сайті Товариства та про ознайомлення позивача з якими зазначено у п. 8.1 Договору, підписаного позивачем із застосування одноразового ідентифікатора.

Крім того, не заслуговує на увагу твердження позивача щодо неповідомлення йому відповідачем у письмовій формі про умови надання кредиту, оскільки таке спростовується матеріалами справи, зокрема Паспортом кредиту та Пропозицією укласти електронний договір кредитної лінії (оферта).

Підписанням Договору позивач, серед іншого, підтвердив, що інформація, надана кредитодавцем, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (пп. 4) п. 8.1 Договору).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно. Своїм підґрунтям встановлення презумпції правомірності правочину має визначальні засади цивільного права як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства ( ст. З Цивільного кодексу України). Згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину), вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність тих чи інших дій у акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

За матеріалами справи встановлено, що аналогічні договори про надання кредиту неодноразово укладались сторонами, зокрема, востаннє 20.02.2020 року (а.с.132-149).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання спірного Договору недійсним, оскільки останній вчинено з мотивів повного виконання сторонами умов договору з дотриманням основних засад вчинення правочинів та у відповідності до вимог діючого законодавства України. Крім того, судом враховується неодноразове укладення позивачем аналогічних договорів з відповідачем, зокрема за декілька днів після звернення до суду з цим позовом, що свідчить про безумовне погодження позивача з умовами таких договорів, які є типовими.

Вказане у сукупності є підставою для повної відмови у задоволенні позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» про визнання кредитного договору частково недійсним та його розірвання.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29).

З огляду на відмову у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для розподілу між сторонами судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 6, 203, 215, 626-628, 1050 та 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 102, 133, 137, 141, 158, 209, 210, 247, 263, 265, 280, 354 ЦПК, суд -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» (, 02094, м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 10, офіс 163) про визнання кредитного договору частково недійсним та його розірвання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: