Справа №591/493/21
Провадження № 2/591/1349/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 рокум. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Скачкової К.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання недійсним напису про обтяження та скасування арешту на квартиру,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . В процесі досудового слідства слідчим Зарічного РВ СМУ ГУМВС України в Сумській області було винесено постанову про арешт майна. Сумським районним судом м. Суми від 14 квітня 2009 року позивача було засуджено за ч. 3 ст. 289 КК України. Посилаючись на те, що позивачем добровільно було відшкодовано повну суму матеріальної шкоди потерпілому та в зв`язку з виниклою необхідністю продати вказане приміщення, просить визнати недійсним напис про обтяження №9451228 від 26 січня 2010 року, скасувавши арешт квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 квітня 2021 року відкрите загальне позовне провадження справі за вказаним позовом з призначенням підготовчого засідання на 27 липня 2021 року о 09 год. 00 хв.

В підготовче засідання з`явилися позивач та представник відповідача.

Під час підготовчого засідання судом порушено питання про необхідність закриття провадження у зазначеній справі, з приводу чого учасники судового розгляду покладалися на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які приймали участь у справі, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Сумського районного суду Сумської області від 14 квітня 2010 року у справі № 1-90/2010 р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України та йому призначено покарання з застосування ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, без конфіскації майна. Також за цим вироком майно засудженого, на яке накладений арешт, зокрема, 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , звернути на відшкодування шкоди потерпілому.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10 червня 2010 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 14 квітня 2010 року відносно ОСОБА_1 змінено в частині призначеного покарання, в іншій частині вирок суду залишено без зміни.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 р.), питання щодо долі, описаного з метою можливої конфіскації, майна вирішуються судом при постановленні вироку, а тому питання щодо зняття арешту або конфіскації будинку має вирішуватися судом в нарадчій кімнаті під час винесення вироку.

Згідно ч. 1 ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Крім того, як роз`яснено у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» , у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №569/4374/16-ц від 23 травня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на нерухоме майно позивача було накладено постановою ст. слідчого СВ Зарічного РВ СМУ ГУМВС України в Сумській області Млинарського О.І. від 22 січня 2010 року в рамках кримінальної справи за правилами КПК 1960 року, а тому вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином провадження у вказаній справі було відкрито помилково, та необхідно повідомити позивачу, що розгляд заяви про скасування арешту майна підлягає розгляду в порядку, передбаченому кримінально процесуальним законодавством.

Відповідно до п. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного і керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання недійсним напису про обтяження та скасування арешту на квартиру.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з заявою про скасування арешту майна в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко