КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/3855/18 Головуючий у 1 інстанції: Савицький О.А.
У Х В А Л А

21 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Савченка С.І., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного музею історії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано звільнення ОСОБА_2 на підставі наказу Генерального директора Національного музею історії України Сосновської Т.В. від 24 листопада 2017 року №342 неправомірним та скасовано його. Поновлено ОСОБА_2 на посаді завідувача господарського відділу Національного музею історії України з 25 листопада 2017 року. Стягнуто з Національного музею історії України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимішеного прогулу у розмірі 186 842 грн.34 коп. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів, судовий збір у сумі 2114 грн.40 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 18 березня 2019 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у вказаній справі, проте постановою Верховного Суду від 08 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року скасовано з огляду на постановлення ухвали неповноважним складом суду, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Вказана цивільна справа 16 липня 2021 року надійшла до Київського апеляційного суду і за результатами автоматизованого розподілу справи визначено суддю-доповідача Савченка С.І., та отримана суддею-доповідачем 19 липня 2021 року.

Перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу ОСОБА_1 апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до положень ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 18 березня 2019 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч.1 ст.354 ЦПК України, оскільки повне судове рішення виготовлене 27 вересня 2018 року.

Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на поважність причин його пропуску, а саме на обставину, що ОСОБА_1 особисто участь у судовому засіданні 25 вересня 2018 року не брала, повний текст оскаржуваного рішення не був вручений їй ані в день його проголошення, ані в день його складення. Копія повного тексту рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року була отримана нею як третьою особою у справі лише 31 січня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи. Окрім того, 22 лютого 2019 року, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення їй повного рішення, вона вже оскаржувала його, однак Київський апеляційний суд своєю ухвалою від 06 березня 2019 року помилково відмовив у відкриття провадження. розцінивши її скаргу як скаргу Національного музею історії України. Також зазначає, що оскаржуване рішення у справі, що надіслане судом першої інстанції на її ім`я як третій особі у справі на адресу Національного музею історії України - АДРЕСА_1 , вона не отримувала, та не надавала жодній особі доручення вчиняти від її імені будь-які дії, у тому числі отримувати кореспонденцію. Окрім того, у період з 22 по 26 жовтня 2018 року перебувала у службовому відрядженні за кордоном у м.Вільнюс, після повернення з якого її не було проінформовано про надходження адресованої кореспонденції особисто їй як третій особі у справі.

Враховуючи вказані обставини, просить визнати підстави пропуску строку поважними та поновити їх, окрім того просить витребувати із Національного музею історії України інформацію з підтверджуючими документами про перебування Генерального директора ОСОБА_1 у період з 22 лютого 2018 року до кінця 2018 року у службових відрядженнях.

Згідно ч.2 ст.354 ЦПК Україниучасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ч.3 ст.354 ЦПК Українич строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи та долучені до апеляційної скарги письмові докази, прийшов до висновку, що зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку не є поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року було оскаржене Національним музеєм історії України 23 листопада 2018 року. Дана апеляційна скарга була підписана Генеральним директором Національного музею історії України ОСОБА_1 Наведене в свою чергу неспростовно доводить, що ОСОБА_1 була обізнана про наявність оскаржуваного судового рішення як керівник та повноважний представник музею у всіх правовідносинах. При цьому, в апеляційній скарзі, підписаній ОСОБА_1 , викладені мотивовані доводи та дана ґрунтовна оцінка рішення суду щодо його незаконності та необґрунтованості на думку генеральногодиректора.. Наведене, у свою чергу, спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що вона не була обізнана про наявність оскаржуваного рішення. Намагання ОСОБА_1 відокремити Національний музей історії України від її як генерального директора ОСОБА_1 є недоречними і не вірними.

Посилання ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на поважність причин пропуску строку, оскільки в ухвалі Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року було помилково та невірно визначено її статус, як особи, що звернулася із апеляційною скаргою, та безпідставно застосовано положення п.3 ч.1 ст.358 ЦПК України внаслідок чого відмовлено у відкритті провадження за її апеляційною скаргою поданою 22 лютого 2019 року, недоречні, оскільки Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року та 06 березня 2019 року судом відмовлено у відкритті провадження Національному музею історії України, тобто встановлено що 22 лютого 2019 року скарга подана та підписана ОСОБА_1 від імені Національного музею історії України.

Доводи ОСОБА_1 що вона перебувала у відпустці у період з 22 лютого 2018 року до кінця 2018 року у службових відрядженнях також не є поважними причинами, оскільки остання як вище вказувалося мала можливість подати апеляційну скаргу від свого імені як третьої особи одночасно з подачею апеляційної скарги від імені Національного музею історії України.

Доказів про наявність виняткових чи непередбачуваних обставин, які перешкоджали їй подати апеляційну скаргу у листопаді 2018 року одночасно з поданням апеляційної скарги Національним музеєм історії України або невдовзі після цього, ОСОБА_1 не надала.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані не поважними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку абовказати іншіпідстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційнеоскарження будутьвизнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційногопровадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавшискаржнику строк для усуненнявказаних недоліків, а самезвернутись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення.

Керуючись ст.127, 185,356, 357, 358 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року залишити без руху та надати строк 10 днів з моменту отримання копії ухвали для виправлення вказаних недоліків, в іншому випадку буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І. Савченко