КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №757/14127/20-ц Головуючий у 1 інстанції: Вовк С.В.

Провадження №22-ц/824/5745/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

15 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Киричука Руслана Петровича представника Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до Київської міської ради, треті особи: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, Приватне підприємство «ЛЕКС», ОСОБА_1 , про зняття арештів з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року АТ «СБЕРБАНК» звернулося до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, ПП «ЛЕКС», ОСОБА_1 , про зняття арештів з нерухомого майна, в якому просив скасувати арешти з нерухомого майна, а саме: з 1/2 частини п`ятикімнатної квартири загальною площею 238,5 кв. м, житловою площею 126, 8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності Київській міській раді, та є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору від 16 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3-2794, що накладені згідно: 1) постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41840425, виданої 18.07.2014 рокуВідділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; 2) постанови серія та номер: к/с 09-19185, виданої 01.07.2010 року Солом`янським РУ У МВС України в м. Києві, старшим слідчим Р.В. Буткевич; 3)двох ухвал серія та номер: 2-932/2010, виданої 14.05.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області; 4) ухвали серія та номер: б/н, виданої 29.03.2010 року Подільським районним судом міста Києва, суддя Захарчук С.С.; 5) ухвали серія та номер: 2-6250/2009, виданої 08.12.2009 року Печерським районним судом міста Києва, суддя Волкова С.Я.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 26 березня 2007 року між ЗАТ «Банк НРБ», правонаступником якого є АТ «СБЕРБАНК», та ПП «ЛЕКС» укладено Договір про відкриття кредитної лінії №70-В/07.

З метою забезпечення зобов`язань позичальника перед банком за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір від 16 червня 2007 року.

Предметом забезпечення за договором виступає п`ятикімнатна квартира загальною площею 238,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів та державним виконавцем 03 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження за цим рішенням.

Крім того, за рішенням суду згадану квартиру визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначено, що розмір часток кожного з подружжя становить по 1/2 квартири.

Також судами встановлено, що встановлення юридичного факту проживання подружжя однією сім`єю та визнання всього майна спільною сумісною власністю жодним чином не впливає на дійсність укладеного між АТ «СБЕРБАНК» та ОСОБА_2 договору іпотеки, відтак предмет іпотеки у повному обсязі залишається предметом іпотеки АТ «СБЕРБАНК», а змінюються лише особи іпотекодавці цього майна.

Станом на дату подання позову ОСОБА_1 не зареєструвала в Реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на 1/2 частину квартири, а у Відділі реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснено актовий запис про смерть №802 від 11 січня 2016 року про смерть ОСОБА_2 .

Оскільки від прийняття спадщини ОСОБА_2 відмовились всі спадкоємці за законом та зважаючи на відсутність заповіту померлого, АТ «СБЕРБАНК», як кредитором спадкодавця, подано до суду заяву про визнання відумерлою спадщини, відкритої внаслідок смерті ОСОБА_2 .

За рішенням суду визнано відумерлою спадщину, відриту внаслідок смерті ОСОБА_2 , що складається з 1/2 вищенаведеної квартири, та передано її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Банк має право як іпотекодержатель вимагати виконання зобов`язання, зокрема, шляхом примусової реалізації предмета іпотеки в рамках відкритого на користь АТ «СБЕРБАНК» виконавчого провадження №41840425, але це право порушено, оскільки згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої станом на 24 березня 2020 року, на предмет іпотеки накладено низку обтяжень.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року провадження у справі в частині вимог про зняття арештів з нерухомого майна, накладених постановою старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України Буткевич Р.В. від 01.07.2010 у кримінальній справі к/с 09-19185 про накладення арешту на майно та ухвалою Печерського районного суду міста Києва в рамках справи №2-6250/2009 закрито.

Позов Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до Київської міської ради, треті особи: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, Приватне підприємство «ЛЕКС», ОСОБА_1 , про зняття арештів з нерухомого майна залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат Киричук Р.П. представник АТ «СБЕРБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що матеріали справи не містять доказів скасування арешту, накладеного постановою старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України Буткевич Р.В. від 01.07.2010 року у кримінальній справі к/с 09-19185 про накладення арешту на майно - квартиру загальною площею 238,5 кв.м, житловою площею 126,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і такі факти свідчать про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Посилається на те, що наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні Печерського районного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року у справі №757/14127/20-ц, що арешти на спірну квартиру, накладені постановою старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України Буткевич Р.В. від 01 липня 2010 року у кримінальній справі к/с 09-19185 про накладення арешту на майно, та ухвалою Печерського районного суду міста Києва в рамках справи № 2-6250/2009, скасовано відповідними судовими рішеннями, а відтак відсутній предмет спору та провадження у справі в цій частині вимог підлягає закриттю.

Зазначив, що АТ «СБЕРБАНК» надав достатні та достовірні докази іпотечних правовідносин щодо нерухомого майна, а саме, щодо п`ятикімнатної квартири загальною площею 238,5 кв.м, житловою площею 126,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 згідно Іпотечного договору від 16 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3-2794, а також щодо перешкод у виконанні рішення суду по зверненню стягнення на іпотечне майно.

Звернув увагу й на те, що в жодному із судових засідань судом першої інстанції не було вжито заходів з дослідження наявних у справі доказів та не було поставлено представнику позивача жодного питання й не надано жодного роз`яснення щодо необхідності надати додаткові докази чи пояснення по суті спору.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що полягають в неналежному дослідженні обставин справи, постановленні необґрунтованого рішення.

У судовому засіданні адвокат Киричук Р.П. представник АТ «СБЕРБАНК» апеляційну скаргу підтримав.

Представник третьої особи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 березня 2007 року між ЗАТ «Банк НРБ», правонаступником якого є АТ «СБЕРБАНК», та ПП «ЛЕКС» було укладено договір про відкриття кредитної лінії №70-В/07.

З метою забезпечення зобов`язань позичальника перед банком за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 16 червня 2007 року було укладено іпотечний договір.

Предметом забезпечення за договором виступає п`ятикімнатна квартира загальною площею 238,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року зустрічний позов ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 238,5 кв.м, жилою площею 126, 8 кв.м, для погашення заборгованості ПП «Лекс» перед ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» за договором про відкриття кредитної лінії №780-В/07 від 26 березня 2007 року, що виникла станом на 16 серпня 2010 року в сумі 12 031 800,00 доларів США, (що складало 94 930 902,00 грн).

10 грудня 2013 року Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби від 03 лютого 2014 року було відкрито виконавче провадження.

Встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року в справі №757/4166/13-ц було встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 1993 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 .

Також встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року у справі №757/13365/14-ц у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», треті особи: Приватне підприємство «Лекс», ОСОБА_1 , про визнання недійсним іпотечного договору відмовлено.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року у справі №757/20030/16-ц визначено частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_4 , по 1/2 частці за кожним.

Визначено частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_3 , по 1/2 частці за кожним.

Визначено частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_5 , по 1/2 частці за кожним.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої станом на 24 березня 2020 року, на предмет іпотеки накладено наступні обтяження:

- арешт нерухомого майна згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41840425, виданої 18.07.2014 Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50073133 від 06.12.2019 14:47:19, ОСОБА_3 , Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ;

- арешт нерухомого майна згідно постанови серія та номер: к/с 09-19185, виданої 01.07.2010 року Солом`янським РУ У МВС України в м. Києві, старшим слідчим Р.В. Буткевич, додаткові відомості про обтяження: р. 615, вх. 3483/02-32 від 06.07.2010 року; Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 p.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10002670, 06.07.2010 10:36:36, реєстратор: Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ;

- арешт нерухомого майна згідно ухвали серія та номер: 2-932/2010, виданої 14.05.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, суддя Ковальчук Л.М., додаткові відомості про обтяження: вх. №541/02-32, арешт №36; Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 p.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9860471, 26.05.2010 09:10:23, реєстратор: Десята Київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ;

- Арешт нерухомого майна згідно ухвали серія та номер: 2-932/2010, виданої 14.05.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, суддя Ковальчук JI.M., додаткові відомості про обтяження: вх. № 69/10, вх. 1371/02-32 від 25.05.2010 року. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 : Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9858475, 25.05.2010 15:23:30, реєстратор: Шоста Київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ;

- арешт нерухомого майна згідно ухвали серія та номер: б/н, виданої 29.03.2010 Подільським районним судом міста Києва, суддя Захарчук Є.Є., додаткові відомості про обтяження: вх. № 33/10, вх.. 1034/02-32 від 12.04.2010 року. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 p.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9718352, 12.04.2010 15:51:35, реєстратор: Шоста київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ;

- арешт нерухомого майна згідно ухвали серія та номер: 2-6250/2009, виданої 08.12.2009 року Печерським районним судом міста Києва, суддя Волкова С.Я., додаткові відомості про обтяження: вх. №483/2009, вх. 3217 від 28.12.2009.

Відомості про реєстрацію до 01.01.2013; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9391519, 28.12.2009 13:35:51, реєстратор: Шоста київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, з яких можна встановити правову природу наявних обтяжень (арештів), надати оцінку обґрунтованості позовних вимог у контексті правильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист у виді незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У рішенні від 22 грудня 2009 року в справі «Безимянная проти Росії» (Bezymyannaya v. Russia) (заява № 21851/03) ЄСПЛ констатував порушення «самої суті права заявника на доступ до суду», а отже, порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, яка є частиною національного законодавства України, вказавши, що «заявниця опинилася у замкнутому колі, у ситуації, коли внутрішньодержавні суди вказували один на одного і відмовлялись розглядати її справу, зважаючи на нібито обмеження своїх судових повноважень. Внутрішньодержавні суди фактично залишили заявницю у судовому вакуумі без будь-якої вини з її сторони».

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)).

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Окрім наведеного, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов`язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

У контексті зазначеної норми процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого виду судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

У своєму позові позивач просив звільнити з під арешту 1/2частини п`ятикімнатної квартири загальною площею 238,5 кв. м, житловою площею 126, 8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності Київській міській раді, та є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору від 16 червня 2007 року, що накладені згідно: 1) постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41840425, виданої 18.07.2014 Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; 2) постанови серія та номер: к/с 09-19185, виданої 01.07.2010 Солом`янським РУ У МВС України в м. Києві, старшим слідчим Р.В. Буткевич; 3)двох ухвал серія та номер: 2-932/2010, виданої 14.05.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області; 4) ухвали серія та номер: б/н, виданої 29.03.2010 року Подільським районним судом міста Києва, суддя Захарчук С.С.; 5) ухвали серія та номер: 2-6250/2009, виданої 08.12.2009 Печерським районним судом міста Києва, суддя Волкова С.Я.

Як видно з позову і доданих до нього матеріалів на п`ятикімнатну квартири загальною площею 238,5 кв. м, житловою площею 126, 8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності Київській міській раді, та є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору від 16 червня 2007 року в різні часи були накладені арешти:

Так, постановою серія та номер: к/с 09-19185, від 01.07.2010 Солом`янським РУ У МВС України в м. Києві, старшим слідчим Р.В. Буткевич було накладено арешт на всю п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 238,5 кв. м, житловою площею 126, 8 кв.м.

Матеріалами справи встановлено, що кримінальне провадження 21 липня 2016 року стосовно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з його смертю.

Посилання на те, що арешт, накладений постановою старшого слідчого Солом'янського РУ ГУ МВС України Буткевич Р.В. від 01.07.2010 у кримінальній справі к/с 09-19185, на спірну квартиру було скасовано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва та ухвалою Печерського районного суду м. Києва б/д у справі №2-6250/2009 не знайшов свого підтвердження за відсутністю доказів, наявних в матеріалах справи.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року в матеріалах справи відсутнє.

Згідно з даними судового реєстру рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року було скасовано постанову старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України Буткевич Р.В. від 01.07.2010 у кримінальній справі к/с 09-19185 про накладення арешту на майно, а саме: квартири АДРЕСА_6 .

Згідно з даними реєстру обтяжень обтяження на спірну квартиру, у тому числі і накладене постановою старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України Буткевич Р.В. від 01.07.2010, діють та не скасовані, а тому доводи суду першої інстанції щодо відсутності спору по даному питанню є передчасним, а закриття провадження по справі помилковим.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Зокрема, відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 рокупідлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Зазначена норма процесуального права є аналогічною наведеній у частині першій статті 214 КПК України 1960 року.

Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення.

Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Встановлено, що арешт на спірну квартиру було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Провадження у кримінальній справі було закінчено

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №766/21865/17.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України справи, що виникають з цивільних правовідносин можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року №6-26цс13.

Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на викладене, вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції і не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Відтак немає жодних підстав для висновку про те, що суд цивільної юрисдикції у справі за позовом є належним судом, установленим законом.

Апеляційний суд вважає, що оскільки кримінальне провадження відносно обвинуваченої особи було закрито у зв`язку з її смертю, а питання щодо накладеного арешту не вирішено, арешт не скасовано, то звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Що стосується посилання суду першої інстанції на ухвалу Печерського районного суду м. Києва б/д у справі №2-6250/2009, то за даними судового реєстру України така ухвала в реєстрі відсутня.

За даним номером існує рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2009 року по справі за позовом Компанії «УТЦ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Враховуючи зазначене, апеляційний судвважає, що суд першої інстанції не перевіривши наявність такої ухвали, у даній частині також помилково закрив провадження у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки.

Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки.

Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положення частини першої статті 23 Закону «Про іпотеку» не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна).

Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину. Конституційний Суд України зазначає, що положення частини першої статті 23 Закону №898, які визначають наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, безпосередньо не стосуються питання позбавлення іпотекодавця (набувача іпотечного майна) права власності на предмет іпотеки або ж його примусового відчуження у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року було задоволено зустрічний позов Дочірнього банку Сбербанку Росії до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Для погашення заборгованості ПП «Лекс» перед позивачем за договором про відкриття кредитної лінії №70-В/07 від 26 березня 2007 року, що виникла станом на 16 серпня 2010 року в сумі 12 031 800.00 доларів США, що складало 94 930 902,00 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 червня 2007 року укладеним між ЗАТ «Банк НРБ» і ОСОБА_2 на належну ОСОБА_2 п`ятикімнатну квартиру загальною площею 238,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів приходить до висновку, що усі інші обмеження та арешти, накладені на спірне майно в частині 1/2 спірної квартири, яка належала ОСОБА_2 при житті, обмежують право позивача отримати належним чином виконання рішення суду, яке набрало законної сили, протягом восьми років.

Позивач є добросовісним іпотекодержателем.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про ненадання належних та допустимих доказів, з яких можна встановити правову природу наявних обтяжень (арештів), надати оцінку обґрунтованості позовних вимог у контексті правильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, є необґрунтованими.

Порушене право позивача є беззаперечним та підлягає захисту.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Киричука Руслана Петровича представника Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до Київської міської ради, треті особи: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, Приватне підприємство «ЛЕКС», ОСОБА_1 , про зняття арештів з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешти з нерухомого майна, а саме: з 1/2 частини п`ятикімнатної квартири загальною площею 238,5 кв. м, житловою площею 126, 8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності Київській міській раді (, адреса: 01044, м.Київ, вул. Хрещатик, буд. 36), та є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору від 16 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3-2794, що накладені згідно:

- постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41840425, виданої 18.07.2014 року Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50073133 від 06.12.2019 14:47:19, ОСОБА_3 , Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ. Номер запису про обтяження: 34511517. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50073133 від 06.12.2019 14:47:19, ОСОБА_3 , Департамент комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ;

- постанови серія та номер: к/с 09-19185, виданої 01.07.2010 року Солом`янським РУ У МВС України в м. Києві, старшим слідчим Р.В. Буткевич; додаткові відомості прообтяження: p. 615, вх. 3483/02-32 від 06.07.2010 року; Відомості про реєстрацію до01.01.2013 p.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,реєстраційний номер обтяження: 10002670, 06.07.2010 10:36:36, реєстратор: Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ. Номерзапису про обтяження: 34511315. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50073133 від 06.12.2019 14:47:19, ОСОБА_3 , Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органуміської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ;

- ухвали серія та номер: 2-932/2010, виданої 14.05.2010 року Києво-Святошинськимрайонним судом Київської області, суддя Ковальчук Л.М., додаткові відомості прообтяження: вх. №541/02-32, арешт №36; Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 p.:Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9860471, 26.05.2010 09:10:23,реєстратор: Десята Київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ. Номер запису прообтяження: 34511176. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттямрозділу), індексний номер: 50073133 від 06.12.2019 14:47:19, ОСОБА_3 ,Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації), м. Київ;

- ухвали серія та номер: 2-932/2010, виданої 14.05.2010 року Києво-Святошинськимрайонним судом Київської області, додаткові відомості про обтяження: вх. №69/10, вх.1371/02-32 від 25.05.2010 року. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 p.: Єдиний реєстрзаборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:9858475, 25.05.2010 15:23:30, реєстратор: Шоста Київська державна нотаріальна контора,Київський міський нотаріальний округ. Номер запису про обтяження: 34511102. Дата тачаc державної реєстрації: 12.04.2010 15:51:35. Рішення про державну реєстрацію прав та їхобтяжень (з відкриттям ррозділу), індексний номер: 50073133 від 06.12.2019 14:47:19, ОСОБА_3 , Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації), м. Київ;

- ухвали серія та номер: б/н, виданої 29.03.2010 року Подільським районним судом містаКиєва, суддя Захарчук С.С., додаткові відомості про обтяження: вх. №33/10, вх. 1034/02-32 від 12.04.2010 року. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 p.: Єдиний реєстр заборонвідчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9718352,12.04.2010 15:51:35, реєстратор: Шоста київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ. Номер запису про обтяження: 34511025. Рішенняпро державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний50073133 від 06.12.2019 14:47:19, ОСОБА_3 , Департамент комунальноївласності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державноїадміністрації), м. Київ;

- ухвали серія та номер: 2-6250/2009, виданої 08.12.2009 року Печерським районним судомміста Києва, суддя Волкова С.Я., додаткові відомості про обтяження: вх. №483/2009, вх.3217 від 28.12.2009 року. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 p.: Єдиний реєстрзаборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:9391519, 28.12.2009 13:35:51, реєстратор: Шоста київська державна нотаріальна контора,Київський міський нотаріальний округ. Номер запису про обтяження: 34510898.Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:50073133 від 06.12.2019 14:47:19, ОСОБА_3 , Департамент комунальноївласності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державноїадміністрації), м. Київ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко