ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Херсон

справа № 662/2156/20

провадження № 22-ц/819/946/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі судді Решетова В.В. від 01 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службових осіб органу державної влади,

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службових осіб органу державної влади.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 02 травня 2020 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, згідно якого він, перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, а саме: хапався за формений одяг, штовхався, висловлювався грубою нецензурною лайкою, кидався в бійку, намагаючись спричинити тілесні ушкодження та на зауваження не реагував.

Постановою Чаплинського районного суду Херсонської суду від 15 вересня 2020 року провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на те, що незаконними діями працівників поліції, внаслідок застосування до нього фізичної сили та спеціальних засобів у вигляді кайданок, йому завдана шкода, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок чого змушений був лікуватися, у душевних стражданнях через протиправну поведінку працівників поліції, а також у приниженні його честі та гідності, позивач, з передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України підстав, просив суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області за рахунок бюджетного фінансування на його користь завдану незаконними діями службових осіб органу державної влади моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Рішенням суду від 01 березня 2021 року позов задоволено частково та постановлено:

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетного фінансування завдану незаконними діями службових осіб органу державної влади моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Херсонській області просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду щодо наявності правових підстав для відшкодування шкоди не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а також суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 312/262/18, оскільки позивачем не надано належних доказів у підтвердження викладених ним обставин щодо незаконності дій працівників поліції, в тому числі щодо застосування спеціальних засобів у вигляді кайданок, а сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди.

Вважає, що судом неправильно визначено особу, з якої стягнуто моральну шкоду, з огляду на гарантоване конституцією України право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду мотивовано тим, що з врахуванням обставин, викладених у постанові суду про закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 185 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, яка набрала законної сили, є доведеним факт понесення ним моральних страждань і переживань з приводу використання до нього спеціальних засобів у вигляді кайданок та розгляду провадження про адміністративне правопорушення, що призвели до погіршення стану здоров`я, зміни звичного укладу життя та порушення нормальних життєвих зв`язків.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 02.05.2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №720525, згідно із яким ОСОБА_1 02 травня 2020 року близько 04 год. 30 хв., перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, а саме: хапався за формений одяг, штовхався, висловлювався грубою нецензурною лайкою, кидався в бійку, намагаючись спричинити тілесні ушкодження, на зауваження не реагував, чим скоїв правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП України - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника поліції.

15.09.2020 року постановою Чаплинського районного суду Херсонської області провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 185 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Із змісту зазначеної постанови слідує, що наведені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 суд не оцінив як непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції, зазначивши, що правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 185 КУпАП, проявляється у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до особи, яка охороняє громадський порядок. Суд виходив з того, що стаття 185 КУпАП встановлює відповідальність лише за пасивну поведінку правопорушника та не охоплює активні дії, пов`язані із вчиненням опору представникам влади, в той час, як до протоколу про адміністративне правопорушення надано копії письмових рапортів працівників поліції, які вказують на те, що ОСОБА_1 чинив супротив поліцейським в усній формі, погрожував фізичною розправою, кидався в бійку (а.с.3-4).

З огляду на викладене, колегія суддів зробила висновок про те, що правовідносини, які виникли у позивача з працівниками поліції 02 травня 2020 року, є ширшими, ніж ті, що виникли у зв`язку із складанням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак обставини поза межами справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 судом не досліджувалися, хоча він в обґрунтування заявлених до Головного управління Національної поліції в Херсонській області вимог про відшкодування моральної шкоди посилався на те, що до нього неправомірно були застосовані спеціальні засоби-кайданки, він безпідставно був доставлений до відділення поліції та до нього працівниками поліції застосовано фізичну силу.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що апеляційна скарга містить посилання на передбачене Законом України «Про Національну поліцію» право поліцейських застосовувати спеціальні засоби для забезпечення публічної безпеки, а досліджені судом докази свідчать про те, що 02.05.2020 року відбулося затримання ОСОБА_1 не лише у зв`язку із складанням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 185 КУпАП, суд апеляційної інстанції, керуючись визначеним частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства справедливо, неупереджено та своєчасно розглянути і вирішити цивільні справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, задовольнив клопотання представника відповідача та за згодою представника позивача дослідив надані ним, зокрема: висновок за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій працівників Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області від 06.01.2021 року; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо зареєстрованого 02.05.2020 року кримінального провадження; рапорти працівників поліції про події, що сталися за участю позивача 02.05.2020 року.

Із наведених документів слідує, що 02 травня 2020 року о 4 год. 20 хв. працівники поліції здійснили виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , реагуючи на повідомлення, яке надійшло з лінії 102 про спричинення тілесних пошкоджень гр. ОСОБА_2 .

За зазначеною адресою знаходився і ОСОБА_1 , який відповідно до рапортів працівників поліції на попередження про припинення протиправних дій не реагував, продовжуючи розмахувати руками, вести себе агресивно та намагаючись захопити зброю. Працівниками поліції до ОСОБА_1 були застосовані спеціальні засоби кайданки, він був доставлений до Новотроїцького відділення поліції Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області та щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП.

Про застосування до ОСОБА_1 спеціальних засобів- кайданок був складений відповідний рапорт та повідомлено керівника Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області.

В цей же день, 02.05.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 за частиною першою статті122 КК України внесено матеріали щодо нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2 .

04.05.2020 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру за фактом нанесення тілесних ушкоджень, а 28.05.2020 року кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом.

Представники сторін повідомили, що на цей час кримінальне провадження не розглянуто судом.

В кінці жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань із заявою, в якій, посилаючись на те, що працівники поліції діяли відносно нього незаконно, неправомірно застосували до нього фізичну силу, спеціальні засоби кайданки, безпідставно доставили до відділення поліції та склали протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на очевидну відсутність будь-яких порушень з його сторони, просив провести службове розслідування за фактом перевищення службових повноважень, службового підроблення та незаконного затримання з боку працівників Новотроїцького відділення поліції та притягнути їх до кримінальної відповідальності.

На час розгляду цієї справи судами службове розслідування не закінчено, а проведеною Генічеським ВП ГУНП в Херсонській області за матеріалами звернення ОСОБА_1 до територіального управління Державного бюро розслідувань перевіркою встановлено, що відомості, викладені у зверненні ОСОБА_1 щодо неправомірних дій працівників Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області свого об`єктивного підтвердження не знайшли.

У підтвердження факту заподіяння працівниками поліції при наведених вище обставинах тілесних ушкоджень позивач надав суду акт судово-медичного освідування №96/Н, складений 07.05.2020 року в приміщенні Новотроїцької СМЕ лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_3 , в якому викладено висновок про те, що у ОСОБА_1 виявлені ушкодження, які виникли від дій тупих предметів, можливо 02.05.2020 року, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В цьому ж акті зазначено про те, що зі слів освідуваного «02.05.2020 року біля 01:00 ночі по вул. Садовій незнайомий в обличчя наніс декілька ударів, не може відповісти чим, в ліве вухо та по тілу» (а. с.7).

Інших доказів на підтвердження неправомірності дій працівників поліції позивач суду не надавав.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 зазначеного Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Враховуючи, що на позивача не накладалося адміністративне стягнення ні у вигляді арешту чи виправних робіт, ні у вигляді штрафу, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд помилково застосував до спірних правовідносин статтю 1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які спірні правовідносини не регулюють.

При цьому судом не враховано, що жодного адміністративного стягнення до ОСОБА_1 застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом.

Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідача заподіяли позивачеві моральну шкоду.

Аналогічні наведеним висновкам зробив висновки Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду в постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №312/262/18, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносинах.

Разом з тим, як зазначено вище, за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду діють правила частини шостої цієї статті, відповідно до яких така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди відповідно до цих норм матеріального права, на які посилався позивач як на підставу вимоги про відшкодування моральної шкоди, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності зазначених у статті 1176 ЦК України органів чи їх посадових осіб є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб, інші докази.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 23 ЦК України, яка регулює відшкодування моральної шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування моральної шкоди позивач зазначив застосування до нього працівниками поліції фізичної сили (побої) та спеціальних засобів у вигляді кайданок, що завдало йому як фізичного болю, так і принизило його честь та гідність.

Однак на підтвердження факту вчинених щодо нього працівниками поліції незаконних дій, якими заподіяна моральна шкода, позивач надав лише акт судово-медичного освідування №96/Н, яким зафіксовано факт виявлених у нього тілесних ушкоджень, заподіяних невідомими особами при невстановлених обставинах, та лист т.в.о. начальника Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області на адресу адвоката Зайцева М.П. від 27.07.2020 року, яким підтверджено факт застосування працівниками поліції до нього спеціальних засобів-кайданок на підставі пункту 1 частини третьої статті 45 Закону України «Про Національну поліцію», та відсутні висновки щодо незаконності наведеної дії.

З огляду на викладене та зважаючи на обставини, при яких відбулося застосування до позивача спеціальних засобів; незавершене порушене щодо нього кримінальне провадження; відсутність висновків територіального управління Державного бюро розслідувань за зверненням ОСОБА_1 щодо незаконних дій працівників поліції, а також викладені у постанові Чаплинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2020 року мотиви закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП, колегія суддів вважає факт незаконності дій працівників поліції при наведених позивачем обставинах недоведеним та не підтвердженим належними і достатніми доказами, а висновки суду про наявність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди у спірних правовідносинах передчасними.

Отже, ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову із наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службових осіб органу державної влади відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова