печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7447/21-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

головуючий суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позову,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позову, на підставі яких було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого Першою київською нотаріальною конторою від 05.10.1982 року № І-7587, а саме: належним чином засвідчену копію заповіту від ОСОБА_3 , на підставі якого було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 від 05.10.1982 року № І-7587.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 та після його смерті все майно успадкувала його дружина ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.04.1968 № 7970. Після смерті останньої майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав Лятошинській на підставі договору купівлі-продажу, завіреного Київською державною конторою № 5 та зареєстрованого в Обласному бюро технічної інвентаризації 07.02.1949 року під № 23, було успадковано племінницею ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою київською нотаріальною конторою від 05.10.1982 року № І-7587, яка на той час проживала разом з тіткою та ОСОБА_5 до настання його смерті, що підтверджується відповідним записом у її паспорті. Після смерті ОСОБА_4 все майно було успадковано її сином - заявником ОСОБА_1 на підставі заповіту від 04.03.2010 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. В грудні заявнику стало відомо, що на момент смерті ОСОБА_3 , а саме станом на 17.02.1982 року єдиною спадкоємицею була його мати - ОСОБА_4 . Таким чином, для реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків, а саме для подання позовної заяви про визнання права власності на спадкове майно, яке не охоплене свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого Першою київською нотаріальною конторою від 05.10.1982 року № І-7587, йому необхідно отримати належним чином засвідчену копію заповіту від ОСОБА_3 на підставі якого було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 від 05.10.1982 року № І-7587.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись вчасно та належним чином, заперечень, пояснень чи інших заяв процесуального характеру на адресу суду не надходило.

На підставі ч. 3 ст. 118 ЦПК України суд розглянув заяву за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Згідно зі ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Зі змісту вказаних статей вбачається, що у вказаній заяві, мають бути зазначені: обставини, що можуть бути підтверджені доказами, які необхідно забезпечити. Ці обставини повинні належати до предмета доказування у справі; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим; справа для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити. Крім того, у заяві потрібно обґрунтувати що особа вчинила всі можливі заходи для отримання необхідних відомостей, однак через обставини, які не залежать від волевиявлення особи чи перебувають поза межами її контролю чи правомірного впливу, отримати запитувані відомості не виявилось можливим та при цьому існує загроза, що в подальшому останні можуть бути втраченими.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів заявник не обґрунтував, що витребування необхідних доказів може стати не можливим або ускладненим під час судового розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Першої київської державної нотаріальної контори, Шостої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно.

Тобто, заявником не надано жодних доказів, що даний доказ може бути втраченим або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Крім того, суду не надано доказів існування у заявника перешкод щодо отримання зазначеної у заяві інформації, зокрема, звернення до Першої київської державної нотаріальної контори та Шостої київської державної нотаріальної контори з метою отримання зазначеного у заяві доказу, а заявнику було відмовлено у наданні запитуваної інформації.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із задоволенням вказаної заяви.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 116-118, 260, 261, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Батрин