П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року м. Київ

Справа № 22-7182 Головуючий у 1-й інстанції: Виниченко Л. М.

Унікальний № 755/8407/16-ц Доповідач- Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Борисової О. В.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги» до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «ВТБ «Банк», третя особа: Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, про зняття арешту,-

у с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ТОВ «Каса народної допомоги» пред`явило в суд позов до ОСОБА_1 , ПАТ «ВТБ «Банк», третя особа: Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, про зняття арешту, в якому просило зняти арешт та заборони відчуження з квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , що накладені постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 16 січня 2016 року винесеної в рамках виконавчого провадження № 47520989, запис про обтяження № 13421433 (т. 1, а. с. 1-4).

Позовні вимоги були обґрунтовані таким. Між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0204001/КФІВ/13 від 02 квітня 2013 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 400 000 грн.

В забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 передав ТОВ «Каса народної допомоги» в іпотеку нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Іпотека була оформлена договорами іпотеки від 02 квітня 2013 року за реєстровими номерами № 2816 та 2818.

24 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Каса народної допомоги» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою внесено зміни до деяких положень кредитного договору, зокрема, п. 1.1. - сума кредитних коштів, що надавалися ОСОБА_1 була збільшена до 480 000 грн.

У відповідності до додаткової угоди № 1 були змінені і договори іпотеки шляхом укладання договору про внесення змін та доповнень № 1 від 24 липня 2013 року до договору іпотеки зареєстрованого за № 6739 та 6740.

Відповідно до вказаних змін в договорах іпотеки були анульовані попередні заставні та видані нові - заставна АА № 000170 від 24 липня 2013 року та заставна АА № 000171 від 24 липня 2013 року.

Відповідно до умов вказаних договорів іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання ОСОБА_1 кредитного договору ТОВ «Каса народної допомоги» має право звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого станом на 24 вересня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 1 118 164 грн 82 коп.

Накладення арешту на підставі постанови Відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 січня 2016 року та внесення відповідно запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні права позивача як іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року позов ТОВ «Каса народної допомоги» до ОСОБА_1 , ПАТ «ВТБ «Банк», третя особа Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про зняття арешту задоволено.

Знято арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 січня 2016 року, винесеною у виконавчому провадженні № 47520989, запис про обтяження № 13421433.

Знято арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_2 ,накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 січня 2016 року, винесеною у виконавчому провадженні № 47520989, запис про обтяження № 13421313.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції, просив оскаржуване заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (т. 2, а. с. 78-81).

У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Каса народної допомоги» вказує, що ОСОБА_1 не надає суду документи, які підтверджують поважність причин його неявки у судові засідання, не подачу відзиву на позов та неотримання процесуальних документів. Твердження ОСОБА_1 про те, що він не отримував кошти та в нього відсутня заборгованість є безпідставними. Наявність описок у вимозі про погашення боргу не є підставою для скасування заочного рішення (т. 2, а. с. 103-109).

В суд апеляційної інстанції представники ПАТ «ВТБ «Банк» та відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином (т. 2, а. с. 100-102).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність указаних осіб, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити; представника ТОВ «Каса народної допомоги», адвоката Бойченка О. В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

При розгляді справи в суді першої інстанції встановлені наступні обставини.

02 квітня 2013 року між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0204001/000-КФІВ/13 (т.1, а. с. 11-18).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 вказаного договору, фінансова установа зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у національній валюті України на загальну суму 400 000 грн на поточні цілі позичальника строком по 02 квітня 2014 року, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути кредит фінансовій установі з урахуванням прийнятого сторонами валютного ризику обумовленого цим договором.

Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що в якості забезпечення своїх зобов`язань за цим договором позичальник надає в іпотеку фінансовій установі нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 30,1 кв. м. та однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 32,8 кв. м. (т.1, а. с. 11).

Відповідно свідоцтв про право на спадщину за законом за реєстровими № 294 та 298 від 13 березня 2013 року ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 (т.1, а. с. 19, 24).

Вищевказані квартири ОСОБА_1 були передані позивачу в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 0204001/000-КФІВ/13 від 02 квітня 2013 року на підставі укладених 02 квітня 2013 року нотаріально посвідчених за реєстровими номерами 2816 та 2818 договорів іпотек (а. с. 29-44).

24 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Каса народної допомоги» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою внесено зміни до положень кредитного договору, зокрема до п. 1.1. - сума кредитних коштів, що надавалися ОСОБА_1 була збільшена на 80 000 грн та визначена 480 000 грн (т.1, а.с. 51).

У відповідності до додаткової угоди № 1 були змінені договори іпотеки шляхом укладання договору про внесення змін та доповнень № 1 від 24 липня 2013 року до договорів іпотеки зареєстрованих за № 6739 та 6740 (т.1, а. с. 52-55).

Відповідно до вказаних змін в договорах іпотеки були видані заставна серії АА № 000170 від 24 липня 2013 року та заставна серії АА № 000171 від 24 липня 2013 року (т.1, а.с. 56-59).

Відповідно до п. 6.1 договорів іпотеки, даним застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, сторони цього договору визначають спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» та за своїми правовими наслідками дане застереження прирівнюється до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 6.3. договорів іпотеки сторони цього договору вирішили, що іпотекодержатель, у разі порушення боржником (іпотекодавцем) зобов`язань за основним договором, задовольняє забезпечену іпотекою вимогу на свій розсуд або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, або шляхом набуття права продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Правовою підставою для реалізації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є дане застереження яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовим наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за основним договором.

ТОВ «Каса народної допомоги» ОСОБА_1 через приватного нотаріуса КМНО Верповську О.В. було передано вимогу від 30 вересня 2014 року про погашення боргу за кредитним договором № 0204001/000-КФІВ/13 від 02 квітня 2013 року та попередження, що у разі невиконання вимог товариство буде змушене розпочати процедуру примусового стягнення заборгованості шляхом прийняття у свою власність предмета іпотеки або його продажу від свого імені будь-якій особі - покупцеві на власний розсуд (т.1, а.с. 66).

Відповідно свідоцтва від 27 листопада 2014 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Верповською О. В., зареєстрованого у реєстрі за № 9569, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 квітня 2013 року станом на 24 вересня 2014 року становив 1 118 164 грн 82 коп. (т.1, а.с. 70).

17 березня 2016 року ТОВ «Каса народної допомоги» звернулося до приватного нотаріуса КМНО Верповської О. В. з відповідними заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації переходу права власності на вищевказані квартири.

22 березня 2016 року за № 28875853 та 28876241 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом КМНО Верповською О. В. були винесені рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень з посиланням на те, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розділі відкритому на заявлений об`єкт нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна № 13421433 та № 13421313, накладений постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47520989 від 16 січні 2016 року (т.1, а.с. 71, 72).

Із запиту державного виконавця від 17 лютого 2016 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та копій матеріалів виконавчого провадження убачається, що у Відділі ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві 14 травня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47520989 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/1107/15 виданого Оболонським районним судом м. Києва 01 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 96 430 грн 85 коп. (т.1, а.с. 73-76, 156-171).

У вказаному виконавчому провадженні ВП 47520989 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 травня 2015 року, відповідно якої накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 96 430 грн 85 коп. (т.1, а.с. 163).

Отже, вказаною постановою державного виконавця накладено арешт на спірні квартири, що є предметом іпотеки (т.1, а. с. 74 зворот, 75).

Згідно Витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та реєстрацію обтяження № 1922183 та № 1920670, реєстрація обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , як іпотечне майно, проведена приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. 02 квітня 2013 року (т.1, а. с. 47-50).

Як убачається із виконавчого листа № 2/756/1107/15, рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк», у ході виконання якого накладено арешт на спірні квартири, набрало законної сили 27 січня 2015 року, тобто після передачі боржником ОСОБА_1 позивачу в заставу (іпотеку) спірного нерухомого майна.

Згідно довідки про стан взаєморозрахунків за кредитним договором № 0204001/000-КФІВ/13 від 02 квітня 2013 року станом на 29 липня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить у розмірі 2 568 916 грн 05 коп. (т.1, а.с. 143).

Відповідно звітів про оцінку від 14 березня 2016 року, складених ТОВ «УкрЕкспертГруп», ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 станом на 14 березня 2016 року становить у розмірі 1 199 348 грн 17 коп. (а.с. 122, 123), ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 станом на 14 березня 2016 року становить у розмірі 1 203 982 грн 67 коп. (т.1, а.с. 132, 133).

Отже, загалом вартість двох квартир складає 2 403 330 грн 84 коп.

За встановлених обставин, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Каса народної допомоги» районний суд виходив з такого.

Арешт майна та заборона його відчуження на вищевказане нерухоме майно здійснено пізніше ніж укладено договори іпотеки, предметами яких є спірні квартири, при цьому вартість квартир не перевищує розміру наявної заборгованості ОСОБА_1 за укладеним з позивачем кредитним договором, тому наявність арешту порушує права позивача як іпотекодержателя на звернення стягнення на передане в заставу майно.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом норм процесуального права, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, заслуговують на увагу та можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Згідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 169 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У даному випадку матеріали справи свідчать, що судові повістки про розгляд справи, які направлялись ОСОБА_1 , повернулись до суду як неврученні адресату з відміткою причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а. с. 115, 116, 154, 155).

Дані про вручення судової повістки на 20 жовтня 2016 року у матеріалах справи відсутні.

При вирішенні питання щодо розгляду справи за відсутності відповідача районний суд не пересвідчився, що відповідач належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, розглянув справу та ухвалив рішення за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, ураховуючи наявність обов`язкової підстави для скасування оскаржуваного рішення, воно підлягає скасуванню, а доводи позовної заяви підлягають повторній оцінці судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

У ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, як треті особи у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Матеріали справи свідчать, що 02 квітня 2013 року ОСОБА_1 передав ТОВ «Каса народної допомоги» в іпотеку нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 29-44).

Арешти та заборони відчуження на квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , які позивач просив зняти накладені постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 16 січня 2016 року винесеної в рамках виконавчого провадження № 47520989, запис про обтяження № 13421433, тобто після передані зазначених квартир в іпотеку.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Ураховуючи, що ТОВ «Каса народної допомоги» є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору іпотеки від 02 квітня 2013 року, товариство позбавлене можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно через те, що на предмети іпотеки в межах виконавчого провадження накладено арешти, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зняття арештів із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про відступіть доказів надання ТОВ «Каса народної допомоги» грошових коштів ОСОБА_1 колегія суддів відхиляє, оскільки у даному випадку предметом розгляду є наявність підстав для зняття арешту з іпотечного майна.

В рамках даної справи договори іпотеки не оспорені, доказів щодо припинення іпотеки унаслідок виконання зобов`язання боржником суду не надано.

У суді першої інстанції під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення позивач надав суду пакет письмових доказів на спростування тверджень відповідача щодо неотримання ним кредитних коштів (т.2, а.с.8-22), у тому числі, видаткові касові ордери (т.2, а.с.20-22).

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вручення іпотекодавцю попередження про можливе звернення стягнення на іпотечне майно не мають правового значення, оскільки не стосуються предмета спору.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

З огляду на викладене у контексті положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, оскаржуване рішення у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зняти арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 січня 2016 року, винесеною у виконавчому провадженні № 47520989, запис про обтяження № 13421433.

Зняти арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_2 ,накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 січня 2016 року, винесеною у виконавчому провадженні № 47520989, запис про обтяження № 13421313.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України та/або у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 липня 2021 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді О. В. Борисова

Т. О. Невідома