Справа № 204/5403/18
Провадження № 2/317/5/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Ю.І.,

представника позивача адвоката Темченка С.Л.,

представників відповідачів адвоката Тимошенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського Олексія Марковича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського О.М. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалами суду від 19 серпня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», а також прийнято заяву представника позивача про збільшення позовних вимог.

Позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог позивач обґрунтував тим, що 07.11.2017 о 21-30 год. на автодорозі Н-08 Бориспіль-Запоріжжя (458 км + 500 м) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем «Great Wall Deer», д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ПП «ВКФ «Імпторгсервіс», внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16.04.2018, яка постановою Апеляційного суду Київської області від 24.05.2018 залишена без змін, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито.

24.06.2018, з метою виконання вимог ст. 16 ЦПК України, позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про відшкодування майнової шкоди в порядку досудового врегулювання спору, яка ним отримана 26.06.2018. Вказаною вимогою ОСОБА_1 було запропоновано відшкодувати позивачу завдані збитки частково (без урахування усіх збитків, завданих юридичній особі внаслідок даного ДТП), а саме: сплатити лише суму відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 213488,88 грн., відповідно до звіту № 12017 від 27.12.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ. Однак, вказана вимога позивача була проігнорована ОСОБА_1 .

Оскільки фактичним власником автомобіля «Great Wall Deer», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , позивач вважає, що відповідачі повинні солідарно відповідати по завданій матеріальній шкоді перед позивачем, яка складається з вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, належного ПП «ВКФ «Імпторгсервіс», у розмірі 213488,88 грн.

Крім матеріального збитку, позивач вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 ще й реальні збитки, завдані його неправомірними діями, які полягають у наступному.

У зв`язку із безпідставним зволіканням ОСОБА_1 з відшкодуванням позивачу коштів, необхідних на ремонт пошкодженого автомобіля, та відсутністю на підприємстві автомобіля високої прохідності, яким був автомобіль «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , через що буквально паралізувалась його робота у час, коли, враховуючи специфіку підприємства ПП «ВКФ «Імпторгсервіс», передбачалась велика кількість поїздок та відряджень по всій території України, ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» 23 листопада 2017 року було вимушено укласти Договір фінансового лізингу № 2994-FL з ТОВ «ОТП Лізинг». Відповідно до вказаного договору, позивач отримав у платне користування автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.4 TD Ultimate та повинен щомісяця сплачувати лізингові платежі, відповідно до затвердженого графіку, а також одночасно здійснити перший авансовий платіж у розмірі 368758,39 грн.

Безпідставне зволікання ОСОБА_1 відшкодувати позивачу кошти, необхідні на ремонт автомобіля, могло б привести ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» до упущеної вигоди в розмірі більше 7 мільйонів гривень.

Станом на 20.02.2019 позивачем сплачено загальну суму лізингових платежів, згідно з графіком, у розмірі 814872,91 грн., яка складається із: 368758,39 грн. перший лізинговий платіж; 30729,97 грн. вартість послуг за організацію фінансування; 415384,65 грн. сума лізингових платежів.

Окрім того, позивач просить стягнути 9160,00 грн. за зберігання автомобіля «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 протягом 485 діб ФОП ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що з листопада 2017 року по день подання заяви про збільшення позовних вимог 20.02.2019 пошкоджений автомобіль позивача зберігається на майданчику підприємця ОСОБА_4 .

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» збитки, завдані в результаті ДТП у розмірі 213 488,88 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_1 завдані позивачу додаткові збитки у розмірі 814 872,91 грн загальна сума лізингових платежів., 9 160,00 грн. за зберігання автомобіля «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , а також судові витрати по даній справі у розмірі: 22 055,55 грн. витрати на відрядження працівників Позивача до судових інстанцій по адміністративній справі № 361/1762/18; 5 300 грн. витрати на оплату адвокатських послуг в апеляційній інстанції по адміністративній справі № 361/1762/18.

У судовому засіданні позивач ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» в особі директора Заславського О.М. та його представник адвокат Темченко С.Л. позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог підтримали, просили суд задовольнити позов. Однак, зазначили, що у зв`язку з тим, що на час розгляду справи автомобіль позивача «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 відремонтований, тому замість вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 213488,88 грн. просять стягнути 193183,74 грн., витрачених на ремонт автомобіля. В цілому сума позовних вимог складає 1 044 522,20 грн.

Раніше у судових засідання позивач ОСОБА_3 пояснив, що він не визнає автомобіль «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , фізично знищеним після ДТП, та зауважив, що на даний час пошкоджений автомобіль майже повністю відремонтований. Зазначив, що вважає за необхідне стягувати шкоду саме з завдавачаа шкоди, а не зі страхової компанії, оскільки це є його правом, а не обов`язком.

Представник позивача зазначив, що у звіті № 12017 від 27.12.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, не визначалась вартість транспортного засобу після ДТП, наразі пошкоджений автомобіль відремонтований, а відтак вважає за необхідне стягувати з відповідачів солідарно саме вартість ремонту КТЗ у розмірі 193183,74 грн.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тимошенко В.В. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову на підставах, зазначених у відзиві на позов. Відповідач у попередніх судових засіданнях надав пояснення, відповідно до яких не заперечував своєї вини у вчиненні ДТП та не відмовлявся від відшкодування шкоди у обґрунтованому розмірі після виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Галицька» за Полісом № АК239305, у разі наявності частини шкоди, яка не покривається полісом страхування.

Представник відповідача зазначив, що законодавством встановлено порядок, який передбачає попереднє пред`явлення вимог до страховика та стягнення з нього відшкодування, а вже потім з особи, винної у ДТП. Позивач звертався із заявою про виплату страхового відшкодування до вищевказаної страхової компанії 01.12.2017, що й підтвердив у суді, йому не було відмовлено страховиком у виплаті страхового відшкодування. Відтак позивач у будь-який момент може отримати виплату страхового відшкодування від ПрТА «СК «Галицька» у розмірі 100000,00 грн.

Зауважив, що позивач просить стягнути з відповідача необґрунтований розмір шкоди в сумі 213488,88 грн., який визначений в оцінці як «вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні». Однак, в разі не визнання власником автомобіля фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди. Проте, позивач не прийняв жодних заходів для оцінки ринкової вартості пошкодженого автомобіля після ДТП, щоб мати можливість встановити об`єктивний розмір збитку. Крім того, у зв`язку з тим, що наразі пошкоджений автомобіль позивача вже відремонтований, позивач позбавив суд можливості визначити вартість транспортного засобу після ДТП. Зауважив, що позивач не передав відповідачу залишки пошкодженого автомобіля «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 . Відтак, у зв`язку з тим, що на теперішній час неможливо встановити об`єктивний розмір збитку, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Представник відповідача адвокат Черкашин І.І. раніше заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що ОСОБА_2 дійсно є власником автомобіля «Great Wall Deer», д.н.з. НОМЕР_1 . Проте під час ДТП, яка відбулась 07.11.2017, на відповідній правовій підставі вказаним автомобілем володів ОСОБА_1 , який був визнаний винним у вчиненні зазначеної ДТП. Відтак жодних правових підстав для стягнення завданої позивачу шкоди з ОСОБА_2 немає.

Свою позицію щодо стягнення шкоди з відповідача ОСОБА_2 висловив і адвокат Тимошенко В.В., який також є його представником. Він зазначив, що залучення ОСОБА_2 у якості відповідача по вказаній справі є взагалі необґрунтованим, оскільки він не має відношення до відшкодування шкоди, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Зазначив, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язана відшкодовувати особа, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки під час керування транспортним засобом, на момент скоєння ДТП, ОСОБА_1 мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником ОСОБА_2 , а відтак на законній підставі використовував автомобіль «Great Wall Deer», д.н.з. НОМЕР_1 , то саме ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за завдання шкоди.

З приводу стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат позивача на придбання нового автомобіля за договором лізінгу представник відповідача адвокат Тимошенко В.В. зазначив, що позивачем не доведено необхідність придбання у лізінг автомобіля, який у 10 раз дорожчій пошкодженого автомобіля. На його думку позивач має намір компенсувати за рахунок відповідача придбання собі нового автомобіля за ціною 1 661 528,21 грн., в той час як шкоди завдано його автомобіля на суму 165 528,36 грн. з яких ще потрібно відрахувати вартість пошкодженого автомобіля після ДТП та 100000 грн. страхового ліміту за Полісом № АК239305.

Заперечуючи проти стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом адміністративної справи, представник відповідача зазначив, що судові витрати позивача по адміністративній справі № 367/1762/18 не є судовими витратами по даній справі, а частина з них взагалі не обґрунтована.

Представник третьої особи ПрТА «СК «Галицька» до суду не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, пояснення на позовну заяву до суду не надав.

Вислухавши доводи учасників справи, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача по справі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлені наступні обставини.

07.11.2017 о 21-30 год. на автодорозі Н-08 Бориспіль-Запоріжжя (458 км + 500 м) ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Great Wall Deer», д.н.з. НОМЕР_1 (належність ОСОБА_2 ), при зміні напрямку руху не переконався в безпеці руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в наслідок чого завдав механічні пошкодження останньому. Вказане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 020715 від 07.11.2017 (копія справи про адміністративне правопорушення № 367/1762/18 а.с. 2).

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16.04.2018 по справі № 367/1762/18, яка постановою Апеляційного суду Київської області від 24.05.2018 залишена без змін, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (Т. 1 а.с. 38-42).

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР-1 УДАІ в м. Києві, власником автомобілю «Great Wall Deer», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК «Галицька», поліс серії АК № 2393305 (Т. 1 а.с. 15, 20).

Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 1209, власником автомобілю «Нyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , є ПП «ВКФ «Імпторгсервіс», цивільно-правова відповідальність якого застрахована у АТ «СК «АХА Страхування», поліс серії АК № 3873656 (Т. 1 а.с. 16, 20).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» є ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 104-107).

Згідно зі Звітом № 12017 від 27.12.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_5 , ринкова вартість автомобіля Нyundai Santa Fe 2.0i GL 5MT (SM), д.н.з. НОМЕР_2 , без урахувань пошкоджень, пов`язаних з подією, на момент оцінки КТЗ 07.11.2017, складає 165528,36 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 213488,88 грн.; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 88826,74 грн. (Т. 1 а.с. 53-102).

24.06.2018 директором ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» Заславським О.М. направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про відшкодування майнової шкоди в порядку досудового врегулювання, яку він отримав 26.06.2018 (Т. 1 а.с. 43-48). Вказаною вимогою ОСОБА_1 запропоновано відшкодувати позивачу завдані збитки частково (без урахування усіх збитків, завданих юридичній особі внаслідок даного ДТП), а саме: сплатити лише суму відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 213488,88 грн., відповідно до звіту № 12017 від 27.12.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ.

23.11. 2017 ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» уклало Договір фінансового лізингу № 2994-FL з ТОВ «ОТП Лізинг», відповідно до якого, ПП «ВКФ «Імпторгсервіс» отримав у лізинг автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.4 TD Ultimate. Вартість предмета лізингу складає 1229194,65 грн., перший авансовий платіж 368758,39 грн. За умовами договору, лізингоодержувач повинен щомісяця сплачувати лізингові платежі, відповідно до затвердженого графіку (Т. 2 а.с. 34-48).

Судом встановлено і не оспорюється сторонами по справі, що цивільна відповідальність водія ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Галицька» відповідно до Полісу серії АК № 239305 зі страховим лімітом 100000 грн. терміном від 06.01.2017 до 05.01.2018 (Т. 3 а.с. 175-176, Т. 4 а.с. 70). Позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до зазначеної страхової компанії 01.12.2017, що і підтвердив в ході судового розгляду (Т. 3 а.с. 232-240). Позивачеві не було відмовлено страховиком у виплаті страхового відшкодування і сам позивач від виплати не відмовлявся.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), а також постановах КЦС у складі Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 712/7242/16-ц та від 17 липня 2019 року у справі № 641/5883/16-ц.

Враховуючи викладене, саме страховик, тобто Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» повинно бути належним відповідачем по справі, а у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач у судовому засіданні категорично заперечував проти залучення до участі у справі в якості відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька».

Окрім того, ОСОБА_2 взагалі не може виступати відповідачем по зазначеній цивільній справі, тому як винуватою особою в скоєнні ДТП визнано саме ОСОБА_1 , який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом.

Відповідно до роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01.03.2013, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України.)

Водій ОСОБА_1 під час скоєння ДТП мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, тобто володів транспортним засобом на правовій підставі.

Перебування водія ОСОБА_1 в трудових відносинах з «ПП ОСОБА_6 » в судовому засіданні не підтвердилось (Т. 4 а.с. 102, 136, 196).

Окрім того, відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачем в якості доказів надано звіт № 1217 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ (Т. 1 а.с. 53-102), відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту КТЗ складає 213488,88 грн., що більше його ринкової вартості, а саме 165528,36 грн., також у звіті встановлений факт економічної недоцільності відновлення КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Позивач не погоджуючись з визнанням його автомобіля фізично знищеним, пояснив, що на теперішній час автомобіль повністю відремонтований, однак оцінка вартості автомобіля після ДТП проведена не була, клопотання про проведення судової експертизи для встановлення об`єктивного розміру шкоди не заявлено і на теперішній час немає можливості провести зазначену експертизу у зв`язку з тим, що автомобіль повністю відремонтований.

Окрім того, позивач не викликав відповідачів на огляд пошкодженого автомобіля, що суперечить п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

Докази, надані позивачем по факту завершення ремонту автомобіля Нyundai Santa Fe 2.0i GL 5MT (SM), д.н.з. НОМЕР_2 за рахунок власних коштів, судом не прийняті тому як подані після з`ясування обставин по справі та перевірки їх доказами, а системний аналіз ст. 83 ЦПК свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру збитку, завданого пошкодженням автомобіля.

З приводу стягнення з ОСОБА_1 збитків в сумі 1064827,34 грн., завданих необхідністю укладати договір фінансового лізингу з ТОВ «ОТП Лізинг», відповідно до якого позивач отримав у платне користування автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.4 TD Ultimate з обов`язком щомісячно сплачувати лізингові платежі суд зазначає наступне.

Відповідно до договору фінансового лізингу від 23.11.2017, укладеного між ПП «Виробничо-комерційна Фірма «Імпторгсервіс» та ТОВ «ОТП Лізинг», Ліазингодавець зобов`язується набути у власність та передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, наведене в специфікації. За зазначеним договором, по закінченню строку лізингу та після здійснення всіх платежів за Договором до Лізингоодержувача переходить право власності на Предмет лізингу (Т. 2 а.с. 34-48). Тобто фактично позивач має намір на придбання нового автомобіля за ціною 1661538,21 грн., що значно перевищує ринкову вартість пошкодженого автомобіля. Однак доказів необхідності укладення зазначеного договору позивачем суду не надано. Твердження позивача, що безпідставне зволікання та умисне небажання відповідачів протягом трьох років з моменту ДТП відшкодовувати заподіяну шкоду завдало збитків юридичній особі, яка залишилась без високопрохідного транспортного засобу та змусило взяти в лізинг інший автомобіль спростовується тим, що договір фінансового лізингу укладений 23.11.2017, тобто через 17 днів після ДТП. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на доданий до матеріалів справи фінансовий звіт ПП «Виробничо-комерційна Фірма «Імпторгсервіс», відповідно до якого дохід підприємства за 1 півріччя 2018 року складає 7835700,00 грн. (Т. 2 а.с. 72-73) та фінансовий звіт ПП «Виробничо-комерційна Фірма «Імпторгсервіс», відповідно до якого дохід підприємства за 2018 рік складає 12117,90 грн. (Т. 2 а.с. 206-207). Належних та допустимих доказів неодержання підприємством такого доходу та упущеної вигоди без укладення договору фінансового лізингу позивачем не надано.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів 5300,00 грн. витрат за адвокатські послуги по адміністративній справі № 367/1762/18 та 22005,55 грн. витрат на відрядження представників до Ірпінського міського суду Київської області та апеляційного суду Київської області у зв`язку з розглядом адміністративної справи, тому як ці витрати не пов`язані із розглядом даної цивільної справи та повинні бути окремим предметом позову, окрім того вони суперечать вимогам ст. 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 76-83, 89, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 279, 352, 354-355 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Імпторгсервіс» (ІК 21857880) в особі директора Заславського Олексія Марковича (49008, м. Дніпро, вул. Наримська, буд. 33-35) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» (, адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василянок, буд. 22) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 12.03.2021.

Суддя С.В. Яркіна