ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/966/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

секретаря судового засідання Проценко Я.Б.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, в якому просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки з побудованими на ній житловим будинком та нежитловими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого належить земельна ділянка з побудованими на ній житловим будинком та нежилими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На той час спадкоємцями першої черги за законом були дружина померлого - ОСОБА_4 , позивач та відповідач, які постійно проживали разом із спадкодавцем і вважаються такими, що прийняли спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 помирає мати сторін ОСОБА_4 , після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що їй належало, а саме частина спадкової маси від її чоловіка ОСОБА_3 . Спадкоємцями ОСОБА_4 є позивач та відповідач. У 2016 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлих батьків, але їй було відмовлено у зв`язку із пропуском строк для подання заяви про прийняття спадщини. У серпні 2018 позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням суду вказані вимоги були задоволені. Таким чином позивач отримала право на звернення із заявою до нотаріуса, що і було нею зроблено. Однак отримати свідоцтво про право на спадкування вона не має можливості, у зв`язку з чим і поданий даний позов.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

25.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в яких зазначено про те, що оскільки дії посадових осіб Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та його підпорядковани органів позивачем не оскаржуються, тому розгляд даної справи залишено на розсуд суду. Судове засідання просив проводити за відсутності представника.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

28.01.2021 на виконання ухвали суду позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила визнати свідоцтво про право на спадщину після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , видані Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою відповідачу ОСОБА_2 - частково недійсним, визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ земельної ділянки з побудованими на ній житловим будинком та нежилими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

29.01.2021 ухвалою суду прийнято до розгляду уточнену позовну заяв ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки з побудованим на ній будинком в порядку спадкування.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2021 закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Представник третьої особи також у судове засідання не прибув.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також матеріали спадкових справ, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був батьком позивача ОСОБА_1 (а. с. 89, 9,10).

Після його смерті була заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_4 - дружини померлого, поданою 21.08.2009 (а. с. 88, 91).

13.11.2009 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся його син ОСОБА_2 (а. с. 102, 105).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 - мати позивача (а. с. 55).

14.03.2017 за заявою ОСОБА_2 була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 (а. с. 54).

11.07.2017 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 . Свідоцтво про право на спадщину на іншу Ѕ частину житлового будинку ОСОБА_4 не вадано (а. с. 116).

Також 11.07.2017 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 75).

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2017 ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 строком у два місяці (а. с. 85 -86).

18.01.2018 ОСОБА_1 звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальною контори із заявою про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_4 (а. с. 78).

11.10.2019 рішенням Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 (а. с. 132).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. (ст.1301 ЦК України)

Згідно роз`яснень, наведених в абзаці 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що видачею ОСОБА_2 11.07.2017 свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 - на 1/2 частину будинку були порушені права позивача, на належну їй частку будинку, успадкованого від батька, а також на свідоцтва на право спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , а відтак, вказані свідоцтва про право на спадщину підлягають визнанню недійсними в частині 1/6 та Ѕ частин відповідно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Оскільки позивач не може в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадкування, про що свідчить лист Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, яким вказано, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 неможливо, оскільки на вказаний будинок уже видано видано свідоцтво на імя ОСОБА_2 (а. с. 130).

Отже, підлягають задоволенню й вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та на 1/6 частину вказаного будинку після смерті ОСОБА_4 .

Доказів на спростування вказаних обставин стороною відповідача суду не надано.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково. Вимоги щодо визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки як вбачається з матеріалів спадкових справ, до складу спадщини входив лише будинок з надвірними будівлями та спорудами.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 392, 1216-1218, 1301 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 209, 258, 259, 263-266, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , видане 11.07.2017 року на ім`я ОСОБА_2 державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори на нерухоме майно - 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , в частині 1/6.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , видане 11.07.2017 року на ім`я ОСОБА_2 державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори на нерухоме майно - 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , в частині Ѕ.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 451,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Заставенко