Справа № 2-362/10 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/1018/21 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Вакіна Д. О.

з участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заінтересовані особи акціонерне товариство «ВТБ Банк» приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2010 року задоволено позов ПАТ «БМ Банк» про стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 788 864 грн 49 коп. заборгованості за кредитним договором № 4/58/240408.

30.03.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчі листи №2-362/10.

На підставі договору про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №13092018 від 13.09.2018 АТ «БМ Банк» відступило на користь АТ «ВТБ Банк» право вимоги по кредитному договору № 4/58/240408 від 24 квітня 2008 року та договору поруки № 4/58/240408/1 від 24 квітня 2008 року, укладених між АТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4

16.09.2019 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколів № UA-EA-2019-07-10-000042-b від 30.08.2019 між ОСОБА_3 та АТ «ВТБ Банком» було укладено договір № 49-РБ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до заявника перейшли права за наступними кредитними договорами:

Кредитний договір № 4/58/240408 від 24.04.2008 укладений між ТзОВ «БМ Банк» та ОСОБА_5 , договір іпотеки №4/58/240408 від 24.04.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., що був укладений між ТзОВ «БМ Банком» та приватною фірмою «Сунар». Договір поруки №4/58/240408 від 24.04.2008 укладений між ТзОВ «БМ Банк» та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , договір поруки №4/58/240408 від 24.04.2008 укладений між ТзОВ «БМ Банк» та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Станом на 26.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. відкриті виконавчі провадження №55839956, №55774033, №55840091, №56028941 з примусового виконання виконавчого листа №2-362/10 від 30.03.20111.

Просив замінити стягувача з АТ «ВТБ Банк» на ОСОБА_3 у виконавчих провадженнях №55839956, №55774033, №55840091, №56028941.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року в задоволенні позову відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заву про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги правову природу договору, що слугував підставою для заміни сторони банку, як стягувача, у виконавчому провадженні. Визнання договору № 49-РБ про відступлення прав вимоги недійсним не тягне наслідки для правовідносин по заміні сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2008 року між ОСОБА_5 та ТОВ «БМ Банк» було укладено кредитний договір № 4/58/240408, згідно умов якого банк надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 99 000 доларів США (а.с.4-6).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 24 квітня 2008 року між ПФ «Сунар» та ТОВ «БМ Банк» було укладено договір іпотеки № 4/58/240408, згідно умов якого ПФ «Сунар» передала в іпотеку банку нерухоме майно: незавершене будівництвом адміністративно-складське приміщення та магазин (раніше будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 22:027:0052, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7-10).

Також 24 квітня 2008 року між ТОВ «БМ Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_5 укладено договір поруки № 4/58/24408/1 та між ТОВ «БМ Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договір поруки № 4/58/24408/2 (а.с.11-12).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2010 року з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 солідарно стягнуто на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/58/240408 у розмірі 788 864 грн 49 коп.

Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 12.02.2018 відкрито виконавче провадження № 55774033 з примусового виконання виконавчого листа № 2-362/2010, виданого 30.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступник Акціонерне товариство «БМ Банк») сплачений судовий збір в розмірі 1700 грн., по 567 грн. з кожного та витрат на інформаційного-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., по 40 з кожного (боржник ОСОБА_2 ) (а.с.26).

Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 19.02.2018 відкрито виконавче провадження № 55840091 примусового виконання виконавчого листа № 2-362/2010, виданого 30.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступник Акціонерне товариство «БМ Банк») заборгованості за кредитним договором №4/58/240408 від 24 квітня 2008 року в розмірі 778 864 грн. 49 коп. (боржник ОСОБА_4 ) (а.с. 27).

Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 19.02.2018 відкрито виконавче провадження № 55839956 з примусового виконання виконавчого листа № 2-362/2010, виданого 30.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступник Акціонерне товариство «БМ Банк») заборгованості за кредитним договором №4/58/240408 від 24 квітня 2008 року в розмірі 778 864 грн. 49 коп. (боржник ОСОБА_2 ) (а.с.28)

Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 21.03.2018 відкрито виконавче провадження № 56028941 з примусового виконання виконавчого листа № 2-362/2010, виданого 30.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступник Акціонерне товариство «БМ Банк») сплачений судовий збір в розмірі 1700 грн., по 567 грн. з кожного та витрат на інформаційного-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., по 40 з кожного (боржник ОСОБА_5 ) (а.с. 29)

Між АТ «БМ Банк» та АТ «ВТБ Банк» 13.09.2015 укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором № 13092018, відповідно до якого АТ «БМ Банк» відступив на користь АТ «ВТБ Банк» право вимоги по кредитному договору № 4/58/240408 від 24.04.2008, що укладений між АТ «БМ Банк» та ОСОБА_5 , договором поруки № 4/58/240408/1 від 24.04.2008 року, що укладений між АТ «БМ Банк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , договором поруки № 4/58/240408/2 від 24.04.2008, що укладений між АТ «БМ Банк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 13- 16)

Ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2018 замінено сторону стягувача у виконавчих провадженнях № 55839956, № 55774033, № 56028941, № 55840091 з публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на його правонаступника акціонерне товариство «ВТБ Банк» (а.с.30-32).

Також ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2018 замінено сторону стягувача у виконавчому листі 2-362/2010 від 30.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованості у розмірі 778 864 грн. 49 коп. з публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на його правонаступника акціонерне товариство «ВТБ Банк» (а.с. 31).

16 вересня 2019 року між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 (новий кредитор) було укладено договір № 49-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно умов якого банк відступив новому кредитору шляхом продажу права вимоги за кредитним договором № 4/58/240408 від 24 квітня 2008 року, договором іпотеки № 4/58/240408 від 24 квітня 2008 року та договорами поруки № 4/58/240408/1, № 4/58/240408/2 від 24 квітня 2008 року (Додаток №1 до договору, а.с. 18-20).

Підставою для укладення договору стала перемога ОСОБА_3 на відкритих торгах (аукціоні), оформлених протоколом №UA-ЕА-2019-07-10-000042-b від 30 серпня 2019 року, який відбувся в межах процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк».

Також, 16 вересня 2019 року між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р. Т. за реєстровим № 1140 (а.с.21).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року N 6-122цс13, яка підтримана і Верховним Судом у постановах від 21.03.2018 провадження № 61-12076св18 ( №6-1355/10), від 25.04.2018 в справі №2-н-148/09.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Відмовляючи у заміні сторони виконавчого провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком судом першої інстанції з огляду на таке.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суди повинні враховувати, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає в тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, в якому виникло таке зобов`язання.

Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до частини першої статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України.

Отже, відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому.

Зміст зобов`язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу.

У справі, що розглядається, попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії, перебував у процедурі ліквідації та розпродував свої активи з метою розрахунку зі своїми кредиторами.

Відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 27.11. 2018 року №796-рш/БТ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року №3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «ВТБ Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.12.2018 №849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2018 №3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Зазначене рішення стало підставною для початку процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк».

В ході процедури ліквідації та визнання банку AT «ВТБ Банк» неплатоспроможним, на електронних торгах (аукціоні) уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «ВТБ Банк» було виставлено лот, який включав у себе право вимоги до позичальника, іпотекодавця та поручителів, а саме боржників у даній справі та ПФ «Сунар» за наступними договорами: кредитним договором № 4/58/240408 від 24.04.2008, договором іпотеки № 4/58/240408 від 24.04.2008 за реєстрованим № 1446, договором поруки № 4/58/240408/1 від 24.04.2008; договором поруки № 4/58/240408/2 від 24.04.2008 року.

Переможцем по наведеному вище лоту став - ОСОБА_3 , що стверджується протоколом електронного аукціону від 30.08.2018 №UA-ЕА-2019-07-10-000042-b.

З огляду на те, що ОСОБА_3 відповідно до протоколу електронного аукціону від 30.08.2018 №UA-ЕА-2019-07-10-000042-b придбав у AT «ВТБ Банк», який позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації, вимоги за кредитним договором № 4/58/240408 від 24 квітня 2008 року, договором іпотеки № 4/58/240408 від 24 квітня 2008 року та договорами поруки № 4/58/240408/1, № 4/58/240408/2 від 24 квітня 2008 року, а відтак набув статусу нового кредитора, згідно з статтями 512 - 517 ЦК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчих провадженнях.

Крім того, при вирішенні заяви апеляційний суд виходив з того, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

На підставі наведеного апеляційний суд дійшов висновків, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року необхідно скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_3 задовльнити.

Керуючись статтями 367, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року в даній справі скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити

Замінити стягувача з Акціонерного товариства «ВТБ Банк» на ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 29 червня 2004 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, адреса: АДРЕСА_3 ) у виконавчих провадженнях:

№ 55839956 з примусового виконання виконавчого листа № 2-362/2010, виданого 30.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступник Акціонерне товариство «БМ Банк») заборгованості за кредитним договором №4/58/240408 від 24 квітня 2008 року в розмірі 778 864 грн. 49 коп. (боржник ОСОБА_2 );

№ 55774033 з примусового виконання виконавчого листа № 2-362/2010, виданого 30.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступник Акціонерне товариство «БМ Банк») сплачений судовий збір в розмірі 1700 грн., по 567 грн. з кожного та витрат на інформаційного-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., по 40 з кожного (боржник ОСОБА_2 );

№ 55840091 примусового виконання виконавчого листа № 2-362/2010, виданого 30.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступник Акціонерне товариство «БМ Банк») заборгованості за кредитним договором №4/58/240408 від 24 квітня 2008 року в розмірі 778 864 грн. 49 коп. (боржник ОСОБА_4 );

№ 56028941 з примусового виконання виконавчого листа № 2-362/2010, виданого 30.03.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступник Акціонерне товариство «БМ Банк») сплачений судовий збір в розмірі 1700 грн., по 567 грн. з кожного та витрат на інформаційного-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., по 40 з кожного (боржник ОСОБА_5 ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: