Провадження №22-ц/812/1402/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Миколаїв

Справа № 486/2032/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про встановлення порядку користування квартирою

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухвалене суддею Савіним О.І., 21 травня 2021 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 28 травня 2021 року

у с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 травня 2019 року їй та ОСОБА_2 належить по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 . Квартира є двокімнатною, загальною площею 49,0 кв.м, в тому числі житлова площа 26,7 кв.м, одна кімната площею 14,7кв.м, інша 12,0 кв.м. Кімнати ізольовані.

Сторони не можуть досягти згоди щодо користування квартирою. Крім того, позивач зазначала, що відповідач без дозволу вселив у квартиру сторонню особу.

Посилаючись на викладене, просила встановити порядок користування квартирою. Враховуючи те, що з нею проживає неповнолітня донька, просила виділити їй у користування житлову кімнату площею 14,7 кв.м з балконом площею 1,0 кв.м, а у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 12,0 кв. м. Кухню площею 7,5 кв.м, вбиральню площею 1,2 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв. м, коридор 10 кв.м залишити в загальному користуванні.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначав, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 він проживає у кімнаті площею 14,7 кв.м, яка має вихід на балкон. Заперечував проти виділення позивачу кімнати з балконом, посилаючись на порушення його права вільно користуватись усіма нежитловими приміщеннями квартири.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 травня 2021 року позов задоволено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_1 кімнату площею 14,7 кв.м з балконом площею 1,0 кв.м, а у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 12,0 кв. м. Кухню площею 7,5 кв.м, вбиральню площею 1,2 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв. м, коридор 10 кв.м залишено в загальному користуванні. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову про виділення позивачу балкону, залишивши його у спільному користуванні.

Вказував, що судом першої інстанції безпідставно не враховано того, що порядок користування квартирою, про який просить позивач, не враховує баланс інтересів співвласників та не забезпечує рівні умови здійснення ними своїх прав, оскільки площа кімнати, яку просить виділити собі у користування позивач більше відносно ідеальної частки, крім того містить вихід на єдиний у квартирі балкон. Зазначене порушує його право на доступ до усіх приміщень у квартирі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. В обґрунтування відзиву зазначала, що суд першої інстанції вірно виділив позивачу у користування житлову кімнату площею 14,7 кв. м . Перевищення її ідеальної частки складає 1,35 кв.м(14,7+12= 26,7/2=13,35 кв.м), що є незначним перевищенням та не порушує права відповідача. Крім того зазначала, що судом вірно виділено у користування позивачу балкон, оскільки для того щоб відповідачу пройти на балкон необхідно пройти через кімнату, де мешкають ОСОБА_1 з донькою, що є недопустимим.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином ( а.с. 105).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на таке майно, а тому виділені у користування приміщення можуть не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 травня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по Ѕ частці квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту станом на 19 березня 2020 року спірна квартира є двокімнатною, загальною площею 49,0 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м. Квартира складається з двох житлових кімнат площею 14,7 кв.м та 12 кв.м, коридору площею 10,0 кв.м, кухні площею 7,5 кв.м, вбиральні площею 1,2 кв.м, ванної площею 2,6 кв.м та балкону площею 1,0 кв.м.

Позивач з 2018 року не проживає в спірній квартирі.

Втім , як наполягає позивач, між співвласниками існує спір щодо порядку користування квартирою.

Згідно з ст.ст.358, 367 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ст.183 ЦК України).

Пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. №20 роз`яснює, що квартира підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи порядок користування квартирою за варіантом запропонованим позивачем, не врахував баланс інтересів співвласників та не забезпечив рівні умови здійснення ними своїх прав, оскільки площа кімнати, яка виділена позивачці становить 14,7 кв.м., що більше у відношенні до її ідеальної частки.

До того ж, балкон в спірній квартирі є лише один, а тому виділення позивачці кімнати, з якої є вихід на балкон, обмежує права відповідача як учасника спільної сумісної власності.

Технічні характеристики квартири свідчать, що неможливо визначити порядок користування спірною квартирою між співвласниками з дотриманням прав кожного з них на володіння, користування та розпорядження належною їм часткою.

Виділивши у користування позивача житлову кімнату площею 14,7 кв.м, яка не відповідає її частці у праві спільної часткової власності, суд першої інстанції порушив права інших співвласників спірної квартири. Крім того, виділяючи у користування ОСОБА_1 балкон, суд позбавив іншого співвласника права на користування таким приміщенням, незважаючи на те, що таке приміщення має залишитися у спільному користуванні співвласників квартири, оскільки іншим балконом квартира не обладнана.

Не можна й залишити балкон у спільному користуванні, оскільки для того щоб відповідачу пройти на балкон необхідно пройти через кімнату, де мешкають ОСОБА_1 з донькою, що є недопустимим.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 23 липня 2021 року.