Справа №477/482/21
Провадження №2/477/530/21
12 липня 2021 року м.Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Саукової А.А.,
з секретарем Тристан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
19 березня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням розташованим по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказувала, що їй належить будинок по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 10 вересня 2014 року. В зазначеному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак останні на момент дарування даного будинку, в ньому не проживали. Ніяких перешкод в користуванні житловим будинком відповідачам ніхто не чинив, та претензій з боку відповідачів щодо користування житловою площею не надходило. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду із позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені за зареєстрованим місцем проживання належним чином тачерез оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України, у зв`язку з наявністю даних щодо не проживання відповідачів за місцем реєстрації, причини неявки в судове засідання не повідомили, відзив не подали.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.09.2014 р. власником будинку по АДРЕСА_1 зазначена ОСОБА_1 . Підставою виникнення права власності є договір дарування від 10 вересня 2014 року (а.с.6).
За даними Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області у вище вказаному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7,38).
Згідно з актом про не проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у спірному житловому будинку розташованим по АДРЕСА_1 , понад 10 років (а.с. 39).
Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника, водночас відповідачами у справі є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не є членами сім`ї позивача.
Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в частині 2 статті 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Водночас, відповідно до статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право користування житловим приміщенням, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні.
Ні норми ЦК України, ні норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника.
Статтею 8 ЦК України, встановлено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми).
Аналізуючи викладені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у житловому будинку розташованому по АДРЕСА_1 , більш встановленого ст. 71 ЖКУкраїни, ст. 405 ЦК України, строку без поважних причин і до теперішнього часу не пред`являли позивачці ніяких вимог щодо користування будинком.
Відповідно до вимог ст.ст.319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Керуючись статями 258-259, 263-265ЦПК України,
Позов, задовольнити, повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений і підписаний 22 липня 2021 року.

Суддя А.А. Саукова