ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9450/20 Номер провадження 22-ц/814/481/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року (прийняте суддею Андрієнко Г.В., повний текст рішення счкладено суддею 30 листопада 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому прохала збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 травня 2014 року з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини заробітку (доходу) до 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення дитиною навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років.

В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 28 травня 2012 року між сторонами був розірваний шлюб, від якого вони мають двох дітей дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16 травня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.06.2014 року і до досягнення донькою повноліття, та на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.06.2014 року і до досягнення донькою 23 років.

В позові зазначає, що сплату аліментів на утримання старшої доньки припинено 2 роки тому, оскільки вона досягла 23 років. Тобто відповідач, починаючи з 01.06.2014 року на теперішній час сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку тільки на утримання меншої доньки.

Посилаючись на положення ст.183 СК України, якою встановлено розмір стягнення аліментів на одну дитину 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, та враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, позивач зазначає, що молодша дочка закінчила загальноосвітню школу та вступила на 1 курс університету на денну форму навчання на контрактній основі, що потребує витрат за кожний навчальний рік, на проживання у гуртожитку, продукти та харчування, щоденний проїзд, одяг, підручники, ліки тощо. За підрахунками позивача такі витрати складають приблизно 10000 грн. на місяць.

Таким чином, у зв`язку з навчанням дитини збільшилися витрати на її утримання. Позивач самостійно не в змозі оплачувати вищевказані витрати, тоді як батько взагалі про доньку не піклується, не бере участі у додаткових витратах на доньку, не цікавиться її життям та дуже рідко спілкується з нею. Донька неодноразово телефонувала відповідачу і просила допомогти їй фінансово, але відповідач ігнорував так прохання.

Разом із тим, тієї суми аліментів, що стягуються за рішення суду з відповідача в розмірі 1/6 та становлять приблизно 2900-3000 грн., на теперішній час у зв`язку із навчанням дочки в університеті в іншому місті, недостатньо позивачу для покриття всіх витрат на утримання дитини. Відповідач офіційно працевлаштований, одержує достатню заробітну плату, премії, крім того, отримує пенсію, має у власності квартиру та автомобіль, інших аліментних зобов`язань не має. З урахуванням викладеного, на переконання позивача ОСОБА_2 , матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі, у зв`язку з чим вона звернулась за судовим захистом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини - задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2014 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровськ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 аліменти з 1/6 частини заробітку (доходу) на 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Раніше виданий виконавчий лист за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2014 року у справі №554/16628/13-ц (провадження №2/554/290/2014) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01.06.2014 року і до досягнення донькою повноліття - відкликано.

В іншій частині вимог позовної заяви відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи.

Зокрема вказує, що місцевим судом при винесенні рішення не враховано, що на його утриманні також перебуває малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про яку позивачу достеменно відомо. Вказує, що аліменти які стягуються із його пенсії, та заробітної плати на утримання дочки у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), у грошовому виразі становить 3000 грн., що є більшим ніж 50% прожиткового мінімуму на одну дитину. Отже збільшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставить у гірше матеріальне становище його дочку ОСОБА_6 2015 року народження. Тому, вважає, що підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Також зазначив, що він є інвалідом третьої групи безстроково, має поганий стан здоров`я, цього року переніс складну операцію, а тому за станом здоров`я не має можливості заробляти додатково, бо більше повинен постійно приймати відповідні ліки та притримуватись дієти, що потребує додаткових витрат.

Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони по справі позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 травня 2012 року.

Від указаного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: дочку ОСОБА_4 , яка досягла повноліття, та неповнолітню дочку ОСОБА_3 . Дані обставини визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів позову, на утриманні позивача ОСОБА_2 знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис №795 від 09 жовтня 2003 року), яка проживає разом з матір`ю (а.с.13).

Також судом, встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2014 року у справі №554/16628/13-ц позов ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого АДРЕСА_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , працюючого у футбольному клубі «Ворскла» тренером, пенсіонера по інвалідності, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 грудня 2013 року і до закінчення навчання доньки 30 червня 2016 року; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 17 грудня 2013 року і до досягнення донькою повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 одноразово половину вартості навчання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в інституті готельного бізнесу в м. Прага Чехословацької республіки за перший семестр 2013-2014 навчального року в сумі 13042 грн. 87 коп. та половину вартості проїзду в сумі 1955 грн. 12 коп., а всього стягнуто на користь позивачки 16349 грн. 40 коп.; в іншій частині позову відмовлено за безпідставністю; вирішено питання щодо судових витрат по справі (а.с.14-17).

Звертаючись до суду із позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів на неповнолітню дитину, позивач ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що після здобуття загальної освіти їх спільна з відповідачем дочка ОСОБА_5 , яка не досягла 18 років, вступила на навчання до вищого навчального закладу за контрактом від 22 вересня 2020 року та є студентом 1 курсу факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна (а.с.19-20, 21). У зв`язку з цим значно збільшились витрати позивача на її утримання (а.с.22, 23, 25-35), а тому на підставі ст.192 СК України просить суд збільшити розмір аліментів з 1/6 до 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Разом із тим, з посиланням на ст.ст.185, 199 СК України позивач визначає термін стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення дитиною навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років.

У судовому засіданні з`ясовано, що на теперішній час з відповідача ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01.06.2014 року і до досягнення донькою повноліття, що складає в середньому близько 2900-3000 грн., що слідує зокрема, із заяв по сторін по суті справи і підтверджується наявною копією виконавчого листа №2/554/290/2014, виданого Октябрським районним судом м.Полтави 13 серпня 2014 року (а.с.18).

Також із представлених суду документів вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, працює тренером з футболу у ТОВ «ФК «Ворскла», має постійний дохід (а.с.57), отримує пенсію (а.с.65), має на утриманні ще одну неповнолітню дитину від іншого шлюбу дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.66). Наведені обставини сторонами не заперечуються.

Крім того, стороною відповідача до суду представлені документи, відповідно до яких ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності ІІІ групи за загальним захворюванням опорно-рухового апарату, що видно з копії посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_6 (а.с.67, 75), та відповідно до довідки МСЕК останньому протипоказана робота, пов`язана з тривалою ходою, довгим перебуванням на ногах (а.с.68). Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1015 хірургічного відділення КНП «Полтавська ЦРКЛ» ПРР підтверджується, що останній з 05.03.2020 року по 11.03.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні у даному медичному закладі і переніс операцію (а.с.69).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а тому прийшов до висновку, що розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з відповідача, потрібно збільшити з 1/6 до 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Разом з цим, місцевий суд зазначив, що в іншій частині позовних вимог, а саме у стягненні аліментів на неповнолітню дитину до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років суд відмовив за безпідставністю.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями статті 183 СК України передбачено, що аліменти на утримання дитини стягуються в частці від заробітку батьків.

Згідно з частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу Українип при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 зазначено, що вона є фізичною особою-підприємцем та має нерегулярний дохід. Разом із тим, на її утриманні перебуває неповнолітня дочка, на утримання якої з батька стягуються аліменти лише в розмірі 1/6 частини, фактичний розмір яких є недостатнім та не забезпечує у відповідній мірі тих витрат, які позивач вимушена нести для забезпечення потреб дитини, викликаних здобуттям нею освіти, через що відбулись зміни її матеріального стану, й ці обставини відіграють суттєву роль в житті позивача та її неповнолітньої дитини, що у відповідності із ст.192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду.

Судом також враховані дані про особу платника аліментів ОСОБА_1 , його матеріальний стан, зокрема, розмір доходу, що складається із заробітної плати та пенсії, і становить близько 16000 грн. на місяць.

Таким чином, з огляду на достатність заробітку (доходу) платника аліментів та за сукупності наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, які стягуються на неповнолітню ОСОБА_5 , 2003 р.н., яка проживає окремо з матір`ю, підлягає збільшенню з 1/6 частини заробітку (доходу) на 1/4 частини заробітку (доходу).

При розгляді вказаної справи судом першої інстанції враховано, що матеріальний стан позивача не погіршився, а навпаки покращився, оскільки відповідач припинив сплачувати аліменти на старшу доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, судом першої інстанції взято до уваги, що на утриманні відповідача перебуває також малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Доводи апелянта про те, що збільшення розміру аліментів з 1/6 до 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача поставить у гірше становище його малолітню дитину 2015 р.н., є необґрунтованими, оскільки не доведено, що у зв`язку з наведеним така дитина буде позбавлена належного утримання своїх батьків, виходячи з гарантій, закріплених чинним законодавством.

Отже, зважаючи на те, що аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини, суд прийшов до правильного висновку, що вимоги позивача в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини законні та обґрунтовані, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи та підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає, що пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, позивач надала докази покращення матеріального стану відповідача та зміни матеріального стану дитини, викликаного здобуттям вищої освіти, і що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився зхарактером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судового збору судом апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 18.03.2021 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін _______________ О.Ю. Кузнєцова