441/1062/20 2/441/85/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 Городоцький районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Яворської Н.І.,

за участю: секретаря судового засідання Цап І.М.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту та визнання права власності на майно,-

в с т а н о в и в:

23.06.2020 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить встановити факт його проживання з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1999 року по 27.11. 2005, а також визнати спільним подружнім майном будинок з господарськими спорудами загальною площею 130.7 м.кв з мансардним приміщенням 93 .2 м.кв. та земельну ділянку розташовані в АДРЕСА_1, та визнати за ним право власності на Ѕ спірного будинку та Ѕ земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також просить стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати.

Позов мотивує тим, що з 1999 по 2005 рік проживали з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільно господарство, а 17.01.2001 придбали за спільно зароблені кошти будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1. Шлюб зареєстрували офіційно 27.11.2005 та продовжили реконструкцію придбаного будинку, спільно облаштовували будинок, проводили добудову та перекриття будинку, за спільні кошти придбавали меблі. В 2016-2017 отримали дозвіл на будівництво мансардного поверху у вказаному будинку.

Спір з відповідачкою в досудовому порядку йому вирішити не вдалося, просить вирішити питання в судовому порядку.

Посилаючись на приписи ст.ст.70,71 СК України, просить визнати за ним право власності на Ѕ частину спільно нажитого майна, яким є будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку .

03.07.2020 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Відповідачка ОСОБА_4 подала на позов відзив. У відзиві посилається на те, що кожен із них (позивач) та вона перебували в інших шлюбах, вона перебувала в офіційному шлюбі з ОСОБА_5 з яким шлюб розірвала лише в травні 2001 року. Позивач перебував в шлюбі з ОСОБА_6 до листопада 2000 року. Враховуючи наведене вважає, що на майно придбане до 17.01.2001 року позивач не може претендувати.

Посилання позивача в позові на ст.74 СК України, відповідачка в запереченні вважає безпідставним, з огляду на те, що факт спільного проживання позивача та відповідача без реєстрації шлюбу, Кодекс про шлюб та сімю , який діяв до 01.01.2004 таких положень не містив, отже такий факт може бути встановлений лише з часу набрання чинності ЦК України.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю.

Позивач надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснив, що формально він та відповідачка перебували у попередніх шлюбах, проте разом працювали у Польщі з 1999 року, заробляли гроші для придбання житлового будинку, він займався вихованням та брав участь у навчанні синів відповідачки, будинок оформили на відповідачку, спору на той час не було, жили дуже добре фактично створивши сімю на любові та повазі, придбаний будинок повністю реконструювали, збільшили у площі, проводили дозвільні добудови, він позичав гроші і вкладав виключно в будинок. Однак із-за того, що з вини відповідачки шлюб розпався, домовленості поділу майна не дійшли, змушений в судовому порядку вирішувати питання спільного проживання та належності будинку до спільного подружнього майна. Уточнив, що позовна скарга Митрополичого греко-католицького суду у Львові свідчить також про їх спільне проживання і в період офіційного шлюбу відповідачки з ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що продав будинок в АДРЕСА_1 ОСОБА_1, позивач і відповідачка в нього вдома розраховувалися за будинок, гроші в руки йому давав ОСОБА_1, а чиї вони були не уточнювалось. Будинок в подальшому ОСОБА_1 добудовували, робили реконструкцію, з одноповерхового зробили двоповерховий будинок, в придбаний будинок ОСОБА_1 переселились 18.01.2001.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що позивач його двоюрідний брат, у 1999 році приїздив до нього в гості з відповідачкою, ствердив, що сторони жили як сім'я, їздили відпочивати, знає, що брали дозвіл у першого чоловіка відповідачки, на вивіз дітей за кордон для відпочинку, з ОСОБА_4 позивач вів спільне господарство, разом вирішили купити будинок, спочатку думали оформити на ОСОБА_1, він, як брат також їздив домовлятись про купівлю будинку з продавцем. Знає, що будинок повністю реконструювали, з 1999 по 2000 рік позивач і відповідачка працювали в Польщі. Всі витрати по ремонту та добудові будинку брав на себе позивач, після реконструкції будинок у площі збільшився.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що з позивачем ОСОБА_1 він знайомий, приблизно в 1999 році ОСОБА_1 брав його з собою в Польщу на роботу, також разом з ними на роботі була відповідачка, знає що проживаючи разом позивач та відповідачка придбали будинок в с.Суховоля Городоцького району Львівської області, він їздив допомагав у реконструкції цього будинку та позичав на перекриття будинку ОСОБА_1 500 доларів, в замін за допомогу останній підшукував йому в Польщі роботу. Йому також відомо, що ОСОБА_1 займався навчанням та вихованням синів відповідачки.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що літом 1999 року у санаторії Шкло Львівської області позивач познайомив його з відповідачкою. Їздили разом на роботу в Польщу, позивач та відповідачка проживали як сім'я, ОСОБА_1 купив будинок в с.Суховоля, перебудовував його,а він допомагав йому проводити внутрішні ремонтні роботи в будинку, позивач повністю міняв двері, робив добудову, відповідачка за роботу не розраховувалась.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що в 2004 році на прохання ОСОБА_1 проводив додаткові заняття з сином його дружини ОСОБА_4, також на прохання ОСОБА_1 допомагав у реконструкції та добудові придбаного ним будинку в с.Суховоля Городоцького району, на будівництво будинку з села Прибличі ОСОБА_1 привозив дерево, і лише останній з ним розраховувався за всі роботи, за період будівництва будинку два рази бачив там ОСОБА_4. Знає, що будинок був придбаний ОСОБА_1 як подружжям для спільного проживання.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що відповідачку знає з 1999 року. Будучи на роботі в Польщі працював разом з позивачем, який з того часу проживав з відповідачкою, ствердив, що останні проживали як сім'я, мали спільний побут, планували придбати будинок ближче до Львова. Він особисто позичав ОСОБА_1 у 2001 році 750 доларів для купівлі будинку, а також допомагав йому в укріпленні фундаменту придбаного будинку в с.Суховоля, копав криницю на території будинковолодіння.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник відповідачки просила в позові відмовити посилаючись на мотиви викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачки, покази свідків, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Верховний Суд України у своєму листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р. зазначив, що до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо).

Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень, що наведені в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, шо притаманні подружжю.

Верховний суд у постанові від 15.08.2019 у справі № 588/350/15 вказав, що вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу , шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4(відповідачкою) розірвано 17.05.2001 (а.с.75).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_1 (позивачем) та ОСОБА_6 було розірвано 17.11.2000 (а.с.74)

Згідно Акту (а.с.83) ОСОБА_4(відповідачка) з лютого 1999 року по вересень 2001 рік зі своїм сином ОСОБА_13 без реєстрації проживали в с.Мужиловичі Яворівського району Львівської області, про що свідчить також довідка з якої вбачається, що з лютого 1999 року син ОСОБА_4 навчався у Мужиловицькому НВК. ( а.с. 82).

Отже, з досліджених в суді доказів вбачається, що сторони фактично проживаючи разом з 1999 року , кожен із них перебував в іншому шлюбі, а саме: позивач до 17.11.2000 а відповідачка до 17.05.2001 .

Згідно довідки Суховільської загальноосвітньої школи, ОСОБА_1 (позивач) як вітчим цікавився навчанням з 2001 року ОСОБА_13, а з 2003 року ОСОБА_14 - синами ОСОБА_4(відповідачки) , брав участь у їх вихованні, піклувався про них (а.с.105,106)

Як вбачається з матеріалів справи, сторони тривалий час проживаючи разом, вели спільне господарство , в січні 2001 року спільно придбали нерухоме майно - будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1, загальною площею 56,5 кв.м. з трьома житловими кімнатами та кухнею і земельною ділянкою площею 0,0488 га для обслуговування вищевказаного будинку. Будинок оформлено на ОСОБА_4 (відповідачку) (а.с.76-81)

З копії свідоцтва про шлюб видно, що ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_4(відповідачка) офіційно між собою зареєстрували шлюб 27 листопада 2005 року.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Однак факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторін слід встановити з 01 січня 2004 року по 27 листопада 2005 року, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам щодо розгляду судом цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Щодо позовних вимог в частині визнання спільним майном подружжя та поділу майна подружжя (набутого за час спільного проживання однією сім`ю) то слід зазначити таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21, ст.36 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя).

Таким чином, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка, хоч і перебували кожен формально в іншому шлюбі, проживали разом та мали спільний побут з 1999 року. Позивач офіційно шлюб розірвав 17.11.2000.

Суд знаходить доведеним, що будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 17.01.2001, придбані за спільні кошти позивача та відповідачки. Вказаний факт доведений показами свідків, письмовими доказами та не спростований відповідачкою. ЇЇ посилання у відзиві на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 на момент купівлі будинку, спростовані копією позовної скарги до Митрополичого Греко-Католицького Суду у Львові від 12.05.2005 в якій позивач ОСОБА_5 звертався з позовом, щоб шлюб між ним та ОСОБА_4 був проголошений неважним через подружню зраду відповідачкою на четвертому році подружнього життя (а.с.97)

Крім того,загальна площа спірного будинку на момент придбання (17.01.2001 ) складала 56.5 кв.м., з якої житлова площа 33 кв.м. (а.с.77-79), а згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, будинок в АДРЕСА_1 зареєстровано 13.12.2013 в цілому на ОСОБА_4 і загальна площа будинку 130.7 кв.м., житлова 46.2 кв.м., є підвал загальною площею 48.2 кв.м., прибудова під літерою Б , гараж, огорожа, керниця.

Згідно технічного паспорту (а.с.28) оцінка житлового будинку та прибудинкових споруд на грудень 2012 року складає 283958 грн., а згідно договору купівлі продажу будинок в АДРЕСА_1, був придбаний за 12088 грн. та земельна ділянка за 37 грн.(а.с.77)

Отже, вказане свідчить, що спірний будинок придбаний на ім'я ОСОБА_4 17.01.2001, значно збільшився як у площі так і в кількості господарських будівель та споруд в період шлюбу та спільного проживання позивача та відповідачки.

У відповідності зі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст.71 СК України майно,що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

На підтвердження вимог в частині поділу майна, позивач додав, копію свідоцтва про шлюб, копією позовної заяви про розірвання шлюбу від 19.05.2020, копію свідоцтва про право власності на житловий будинок, зареєстрований 24.12.2013, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічний паспорт, Декларацію про готовність об'єкта експлуатації зареєстрованої інспекцією ДАБК 26.12.2012 в якому вказано, що реконструкція і початок будівництва будинку по АДРЕСА_1 дозволено в 2007 році (а.с.8,15, 26-31,59,59), що обґрунтовує підстави вважати майно спільним подружнім.

Таким чином, з огляду на досліджені докази по справі, як кожного окремо так і їх в сукупності, враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги те, що спірне майно було придбано в період спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01.01.2004 по 27.11.2005, а також доведено, що будинок був повністю реконструйований та добудований зі значним вкладом позивача, суд приходить до висновку про те, що дане майно є спільною власністю сторін і підлягає поділу порівну, та визнання за позивачем Ѕ частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, та земельної ділянки.

Крім того, згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору з урахуванням частково задоволеного позову в розмірі 10940 грн.20 коп. (десять тисяч дев'ятсот сорок грн. 20 коп.) (а.с.1,40,44).

Керуючись ст.ст.10, 12,81, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 по 27.11.2005.

Визнати житловий будинок загальною площею 130.7 кв.м. з господарськими будівлями та мансардним приміщенням площею 93.2 кв.м та земельну ділянку з кадастровим номером :12:011:0086 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.488 га, що розташовані в АДРЕСА_1 спільним майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого у АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ земельної ділянки з кадастровим номером :12:011:0086 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.488 га, що розташована в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 10940 грн.20 коп. (десять тисяч дев'ятсот сорок грн..20 коп.)

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 16.03.2021.

Адреси сторін :

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1;

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2., проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя: Яворська Н.І.