Провадження № 22-ц/802/311/21 Категорія: 70 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненя аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Некляєвим Юрієм Геннадійовичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 30 липня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.10.2018 з ОСОБА_2 на користь позивача стягувались аліменти на утримання дочки у розмірі 10000 гривень щомісячно, з 08.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досягла повноліття і з 01.09.2017 продовжує навчання у КЗ «Волинський медичний інститут» за спеціальністю «Сестринська справа» денної форми навчання та оскільки немає самостійних джерел доходів потребує матеріальної допомоги. Вважає, що у зв`язку з продовженням навчання дочки, відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини і таку можливість має. Вона разом з дочкою зареєстрована та проживає в квартирі, яка належить відповідачу. Працює директором ТзОВ «Західмекс», дохід, який отримує, є незначним, витрати здійснюються на харчування, одяг, комунальні платежі та оздоровлення дитини. Відповідач є власником нерухомого майна: квартири у м. Луцьку, офісного приміщення у м. Луцьку, загальною площею 206,3 кв. м, 16 земельних ділянок, квартири у м. Києві, загальною площею 126,2 кв. м. Він є бенефіціарним власником ТзОВ «Трансгазіндастрі АГ», ТзОВ «Кріогаз», співзасновником ТзОВ «Біотехнологія-Сервіс». Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2019 року за відповідачем залишено право власності на автомобіль вартістю 503429 грн 70 коп, земельну ділянку та будинок в Любомльському районі вартістю 137448 грн, земельну ділянку, будівельні матеріали та конструктивні елементи незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 1252021 грн. Відповідач може сплачувати аліменти на період навчання повнолітньої дитини у розмірі 20000 грн і такий розмір аліментів буде достатнім для задоволення матеріальних потреб дитини. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення навчання або до досягнення 23 років в залежності від того яка з цих обставин настане першою; стягнути судові витрати у розмірі 7500 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2020 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно, на період навчання, до досягнення нею 23 років, починаючи з 30 липня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до обов`язкового негайного виконання.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає, що рішення є незаконним, суд неповно з`ясував обставини, які визнав встановленими та висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанції не вказав чому дійшов до висновку щодо саме такого розміру грошової суми, не врахував, що саме вона несе більші витрати на утримання дочки. Доводи ОСОБА_2 про його тяжкий матеріальний стан є необгрунтованими, він дарує нерухомість батькам, здійснює господарську діяльність, але ухиляється від утримання дочки. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Некляєва Ю.Г. подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає рішення необґрунтованим, постановленим без належного дослідження обставин справи, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Позивач не довела наявність у ОСОБА_3 потреби в щомісячному утриманні саме у зв`язку з навчанням, а обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання після досягнення повноліття виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: 1) досягнення дочкою/сином повноліття (18 років), але не більше 23 років; 2) продовження повнолітнім дочкою/сином навчання; 3) потреба повнолітніх дочки/сина в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; 4) наявність у батьків фінансової можливості надавати таку допомогу (батьки мають бути працездатними та мати такий рівень заробітку, що дозволяє їм утримувати себе та своїх повнолітніх дочку/сина). Позивач не долучила жодних доказів, що би підтверджували наявність у ОСОБА_3 потреби в утриманні у зв`язку з навчанням. ОСОБА_3 навчається у КЗ «Волинський медичний інститут» Волинської обласної ради за кошти державного замовлення. Долучені позивачем чеки на покупку дорогої техніки: мобільного телефону Iphone на суму 27 800 грн та комп`ютеру на суму 18460 грн не дають можливість ідентифікувати ні особу платника, ні особу для якої купувались товари. Товарні чеки про оплату «ортодонтичного лікування» на суму 30 000 грн, покупку одягу на суму 8 102 грн, покупку окулярів та розчину для очищення на суму 2 524 грн та 1 320 грн не дають можливість ідентифікувати ні особу платника, ні особу для якої купувались товари та послуги. Чек з магазину «Віденська оптика» на суму 12 102 грн не дає можливість встановити найменування товарів, що купувались, та встановити особу платника та особу для якої купувались товари. Єдиним документом, в якому зазначено особу платника, є квитанція від 29 жовтня 2020 року на суму 245 грн. Вказана сума була сплачена ОСОБА_3 за видачу посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Дані витрати не можуть вважатись такими, що пов`язані з навчанням. Крім того, з 2004 року і по даний час ОСОБА_3 зареєстрована та безоплатно проживає у квартирі, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , тобто вона не має потреби у житлі та не несе витрат на оренду житла, гуртожиток. ОСОБА_3 , як студентка бюджетної форми навчання має право на отримання стипендії, до січня 2019 року їй нараховувалась стипендія у розмірі 1044 грн. В подальшому, у зв`язку з низькою успішністю стипендія перестала нараховуватись. ОСОБА_3 не позбавлена можливості досягти кращих результатів у навчанні та отримувати стипендію, також законом не заборонено працевлаштування студентів денної форми начання на неповний робочий день. Позивач не довела, що вона утримує доньку одноособово та не довела, що відповідач має можливість утримувати доньку. Позивач посилається на наявність у відповідача нерухомого майна та корпоративних прав, але в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач отримує дохід від них. Починаючи з липня 2020 року, відповідач здійснював погашення заборгованості по аліментах поступово по 2 000 грн у місяць, що дадатково підтверджує факт його незадовільного матеріального становища. Частину належного йому нерухомого майна відповідач відчужив на безоплатній основі, відчуження відбулося у квітні 2020 року, тобто до пред`явлення позову у даній справі. Відповідач бере участь в утриманні своєї повнолітньої доньки шляхом надання їй для безоблатного проживання чотирикімнатної квартири в м. Луцьку, оренда якої відповідно до аналізу актуальних цін у м. Луцьку може коштовути 8-9 тисяч гривень у місяць. Позивач стверджує, що її дохід складається виключно з заробітної плати та становить 4700 грн у місяць, однак, матеріалами справи підтверджено, що в 2019 році в рамках розгляду справи № 161/19023/17 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна на користь ОСОБА_1 було присуджено значну суму коштів та автомобіль. По справі були відкриті ВП № 60656584 та ВП № 60561463, які 03 квітня 2020 року були закінчені у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі. Протягом березня-квітня 2020 року позивач отримала більше одного мільйона двохсот тисяч гривень доходу. У матеріалах справи наявні докази, що вказують на відсутність у відполвідача утримувати дочку. У відповідача на утриманні перебуває непрацездатний батько ОСОБА_4 . Суд порушив норми процесуального права щодо порядку прийняття доказів. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задовленні позовних вимог в цій справі відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача. Вказує, що дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, не отримує стипендію та, у зв`язку з навчанням на денній формі, не має можливості працевлаштуватись. Відповідач не сплачує комунальні послуги за житло, надане дочці для проживання, а також подав позов до суду про виселення з житла позивача та дочки. Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу позивача, Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази витрат понесених позивачем чи ОСОБА_3 до дня подання позовної заяви 29 липня 2020 року. Також відсутні докази того, що ОСОБА_3 має потребу в утриманні у зв`язку з навчанням. Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 отримує дохід від здійснення господарської діяльності нічим не підтверджене. Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 нібито розпочав процес виселення доньки з займаної квартири не відповідає дійсності. Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, його апеляційну скаргу задовольнити.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів у 5000 грн щомісячно не утруднить матеріальне становище відповідача, розмір аліментів є таким, що враховує інтереси і можливості як відповідача так і його повнолітньої дочки, яка потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а також те, що утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обов`язком батьків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки Комунального закладу вищої освіти «Волинський медичний інститут» Волинської обласної ради від 26.06.2020 убачається, що ОСОБА_3 з 01 вересня 2019 року є студенткою 3 курсу денної форми навчання за державним замовленням, спеціальність «Сестринська справа» Луцького базового фахового медичного коледжу КЗВО «Волинський медичний інститут». Термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021.

ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням не працює та не має власних прибутків, проживає з матір`ю ОСОБА_1

ОСОБА_1 отримує заробітну плату, яка за період з січня 2020 року по червень 2020 року склала 29 000 гривень, щомісячно отримує 4900грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Встановлено, що ОСОБА_2 знаходиться у працездатному віці, працює і спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги, так як у неї відсутні будь-які доходи.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, однак при цьому належним чином не мотивував свій висновок щодо визначення розміру аліментів саме у розмірі 5000 грн щомісячно. Посилання в рішенні суду першої інстанції на норми ст.ст. 7, 150, 155 СК України не впливають на правильність судового рішення щодо стягнення аліментів.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів слід змінити.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 20 000 грн щомісяця, та потребу у зв`язку з навчанням дочки, у таких грошових коштах. Апеляційна скарга, позовна заява позивача не містять обґрунтувань, доводів на підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів у розмірі 20000 грн.

При визначенні розміру аліментів суд враховує потребу дочки у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, понесення витрат на навчання, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Апеляційний суд виходить з можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, а саме отримання ним щомісячного доходу.

Висновок суду першої інстанції про те, що земельні ділянки та незавершений житловий будинок були безоплатно подаровані відповідачем його батьку і це свідчить про те, що відповідач не перебуває у скрутному матеріальному становищі не обґрунтований. Відчуження зазначеного майна відбулося в квітні 2020 року, до пред`явлення позову у даній справі.

Позивач вказує на наявність у відповідача нерухомого майна та корпоративних прав, але позивачем не надано доказів того, що відповідач отримує дохід від них.

Матеріалами справи підтверджено, що в 2019 році судовим рішенням у справі № 161/19023/17 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна на користь ОСОБА_1 було присуджено кошти та автомобіль. По справі були відкриті виконавчі провадження, які 03 квітня 2020 року закінчені у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до довідки про доходи від 11.09.2020 ОСОБА_2 займає посаду директора в ТзОВ «Кріогаз» та за період з березня 2020 року по серпень 2020 року йому нараховано заробітну плату 28 048 гривень. Відповідно до довідки про доходи від 14.09.2020 ОСОБА_2 займає посаду директора в ТзОВ «Трансгазіндастрі Сервіс» (з липня 2020 року перебуває в процесі ліквідації) та за період з березня 2020 року по червень 2020 року йому нараховано заробітну плату 18 922 гривень. Доказів про наявність інших доходів у ОСОБА_2 не надано.

На утриманні у відповідача перебуває його непрацездатний батько ОСОБА_4 .

Не виконані боргові зобов`язання відповідача перед третіми особами не позбавляють його обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчання.

ОСОБА_3 навчається у КЗ «Волинський медичний інститут» Волинської обласної ради за кошти державного замовлення і має право на отримання стипендії. До січня 2019 року їй нараховувалась стипендія у розмірі 1044 грн, на даний час вона стипендію не отримує.

Дочка ОСОБА_3 з 2004 року і по даний час зареєстрована та безоплатно проживає у квартирі, що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , що визнається сторонами, навчається у навчальному закладі по місцю свого проживання, не має потреби у житлі та не несе витрат на оренду житла.

Долучені позивачем під час розгляду справи по суті чеки на покупку техніки: в вересні 2020 року мобільного телефону Iphone на суму 27 800 грн, у липні 2020 року комп`ютеру на суму 18460 грн, про оплату «ортодонтичного лікування» в серпні 2020 року на суму 30 000 грн, про покупку одягу в жовтні 2020 року на суму 8 102 грн, про покупку в липні 2020 року окулярів та розчину для очищення на суму 2 524 грн та 1 320 грн не підтверджують понесення цих витрат саме позивачкою. Дані витрати не можуть вважатись такими, що пов`язані з навчанням.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд бере до уваги всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини не дають підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи те, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини та у рівній мірі нести витрати на дитину, те, що відповідач є працездатним та відповідно має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, яка у зв`язку з цим об`єктивно потребує матеріальної допомоги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розмір аліментів підлягає зменшенню та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн (дві тисячі гривень) щомісячно, починаючи стягнення з 30 липня 2020 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Такий розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Некляєвим Юрієм Геннадійовичем, задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2020 року в даній справі змінити, зменшивши розмір стягуваних з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі з 5000 гривень до 2000 (двох тисяч) гривень, щомісячно, на період навчання, до досягнення нею 23 років, починаючи з 30 липня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді