Справа № 214/6874/20
2/214/479/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 липня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Малаховської І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гливук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу № 214/6874/20 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності за напувальною давністю, -

Установив:

Короткий зміст позовних вимог.

1.Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на ј частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих побудов, тобто квартиру АДРЕСА_1 .

Аргументи учасників справи.

2.В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в березні 1985 року вона з чоловіком одержали квартиру АДРЕСА_2 . Вищезазначений будинок, типу котедж, розділений на чотири квартири. На їх стороні розташована квартира АДРЕСА_3 , в якій проживала похилого віку одинока ОСОБА_2 . Вищезазначена квартира належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 01 вересня 1992 року.

3. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Будь-яких спадкоємців у неї не залишилося., а тому зазначений об`єкт на даний час не має власника.

4. ОСОБА_3 мала хворобливий стан здоров`я, часто недужала. Оскільки ні близьких, ні дальніх родичів у неї не було, а також не було нікого хто б виявив турботу про неї, то вона надавала їй допомогу, спочатку епізодично, а в подальшому по усній домовленості постійно до дня смерті.

5.На даний час вона продовжує проживати в спірній квартирі, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном двадцять три роки, сплачує комунальні послуги за даною адрескою. Утримує квартиру в належному стані . Факт її проживання та турботи за колишньою власницею спірної квартири, а також того, що вона з квітня 1997 року і до цього часу відкрито та добросовісно володіє нерухомим майном можуть підтвердити свідки. Також вона має на руках договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 від 01 вересня 1992 року на дану квартиру, тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

6.Від відповідача на адресу суду відзив не надходив.

Заяви та клопотання учасників справи.

7.Від представника відповідача ОСОБА_4 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, рішення просила прийняти на розсуд суду.

Процесуальні дії у справі.

8.Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито проводження у справі, а також задоволене клопотання позивача про витребування доказів та виклик свідків.

9.04 листопада 2020 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів, а саме інформацію, щодо відсутності або наявності зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_4 .

Обставини справи, встановлені судом.

10.Позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених позовній заяві.

11.Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_5 з 1984 року. ОСОБА_8 знає не дуже добре. З позивачем знайома дуже добре, вона з нею часто спілкувалася. Свідок зазначає, що ОСОБА_9 багато вільного часу проводила на городі ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_10 позивач займалася її похованням. Також свідку відомо, що ОСОБА_5 наразі проживає в кімнаті же жила померла.

12.Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що ОСОБА_2 померла приблизно навесні 1997 року. ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком, проживала в квартирі АДРЕСА_6 цього ж будинку. До смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_5 проживала поруч, допомагала їй по господарству, ходила за покупками. Коли ОСОБА_2 померла ОСОБА_13 та її чоловік поховали її, та почали жити на дві квартири. Невдовзі син позивача одружився, та переїхав жити до квартири батьків, а ОСОБА_13 почала мешкати в квартирі АДРЕСА_3 , яка належала померлій ОСОБА_14 . Остання в квартирі проживала одна, дітей та чоловіка у неї не було.

13. Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_16 була її сусідкою та проживала в будинку через стінку від неї. Свідку відомо, що позивач проживала разом з ОСОБА_12 , допомагала їй по господарству займалась її похованням.

14.Відповідно до листа завідувача Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався ( а.с. 46).

15.Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с 66).

16.Відповідно до довідки виданої начальником ЖККК № 27 за адрескою: АДРЕСА_7 була зареєстрована ОСОБА_2 з 03.09.1980 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 71).

Джерела права й акти їх застосування.

17.Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

18.Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

19.Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

20.Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

21.Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.

22.Судовим розглядом встановлено та підтверджується показами свідків, що позивач ОСОБА_5 доглядала за ОСОБА_2 , купувала їй продукти харчування допомагала по господарству. ОСОБА_2 з 03.11.1980 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала в квартирі АДРЕСА_1 одна, чоловіка та дітей в неї не було. Після її смерті позивач ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком займалася її похованням. Після того, як син позивача одружився, він переїхав жити до квартири своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач разом зі своїм чоловіком почала проживати в квартирі померлої ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_8 .Суд не може погодитися з доводами позивача, що в зв`язку з тим, що вона доглядала за померлою ОСОБА_17 , допомагала їй по господарству, утримувала в належному житловому стані квартиру більше двадцяти років набула права власності на спірну квартиру за набувальною давністю.

24.Набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

25. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

26.За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи заволодіння чужим майном має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

27.Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

28.Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

29.У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року в справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що «норми статті 344 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника».

30.Таким чином, позивач ОСОБА_1 з моменту отримання права користування квартирою, яка на підставі договору купівлі-продажу належала ОСОБА_14 , знала хто саме є її власником, та усвідомлювала, що володіння й користування квартирою здійснюється нею за волею ОСОБА_2 .

31.Факт сплати позивачем комунальних платежів та понесення нею тягаря утримання нерухомого майна не може бути самостійною підставою для визнання права власності на майно в порядку статті 344 ЦК України

32.Також не заслуговують на увагу посилання позивача, як на підставу задоволення позивних вимог відсутність у померлої ОСОБА_18 спадкоємців, так як згідно положення частин першої та третьої статті 1277 ЦК України, слід дійти висновку, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням, у встановленому вказаною статтею порядку.

Тому, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

33.Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач була обізнана про те, що власником квартири АДРЕСА_1 , на яку вона просить визнати право власності за набувальною давністю, була ОСОБА_2 , тому не можна вважати момент заволодіння позивачем квартирою, яка залишилась після смерті сусідки, добросовісним.

34.Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних.

Розподіл судових витрат.

35.Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.76,81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16,328,344 ЦК України, суд -

Ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відомості про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач виконавчий комітет Криворізької міської ради, площа молодіжна, буд. 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Повний текст судового рішення складено о 10-00 год. 23 липня 2021 року.

Суддя І.Б. Малаховська