Справа № 627/124/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого - Вовк Л. В.

з участю секретаря - Полешко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 12 березня 1993 року він уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, актовий запис №3. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність порозуміння та втрачене почуття любові один до одного. На даний час подружні відносини між сторонами остаточно припинено, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, наміру зберегти сім`ю не мають. Так як примирення між ними та збереження сім`ї неможливі, позивач прохає суд розірвати шлюб.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, прохав розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, прохав його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, прохала задовольнити.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім`я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, зокрема, на підставі шлюбу, який ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно вимог ст.110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України).

Як було встановлено у судовому засіданні, 12 березня 1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Останнім часом між подружжям часто виникали непорозуміння та сварки через різні погляди на життя в цілому, було втрачено почуття любові один до одного. На даний час сторони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім`ю не мають.

Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя.

На час розірвання шлюбу спору між сторонами щодо поділу спільно нажитого майна немає.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату.

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, а решта 50 відсотків суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме 454,00 грн, а решта 50 відсотків сплаченого судового збору у сумі 454,00 грн - поверненню з державного бюджету.

Керуючись ст. 105, 112 СК України, ст. 7, 10, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - з а д о в о л ь н и т и.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 12 березня 1993 року Виконавчим комітетом Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, актовий запис №3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків суми сплаченого судового зборуу розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, згідно квитанції №1 від 11.02.2021 року, у розмірі 454чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп..

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст.354 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Л. В. Вовк