Справа № 606/1221/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Будз М.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності за спадкоємцем,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивач звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але державний нотаріус Теребовлянської державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернулася до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Ухвалою суду від 18 червня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22 липня 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно довідок від 09 червня 2021 року, 23 червня 2021 року № 131, 161, виданих виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, станом на 15.04.1991 житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, та за даною адресою була зареєстрована ОСОБА_2 . На даний час ОСОБА_1 проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації за № 111 від 29 березня 2021 року, право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.12).

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 від 24 березня 2021 року, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 97,6 кв.м., з якої житлова - 56,9 кв.м. (а.с.13-15).

Відповідно до висновку про вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою по по АДРЕСА_1 , вартість будинку становить 204189 (двісті чотири тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн (а.с.18).

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_2 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_2 належав житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Струсів, Теребовлянського (теперішнього Тернопільського) району, Тернопільської області та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », та 26 лютого 1992 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 шлюб розірвали, що підтверджується копіями Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № НОМЕР_2 , Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 19 червня 2002 року (а.с.5-6).

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 02 липня 1993 року зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого повторно 09 квітня 2010 року (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 16 листопада 2006 року, виданого виконавчим комітетом Струсівської сільської ради, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Струсів, Теребовлянського (тепер Тернопільського) району, Тернопільської області (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

Заповіту ОСОБА_2 щодо належного їй майна не складала.

18 квітня 2007 року була заведена спадкова справа №312 за заявою спадкоємця за законом ОСОБА_1 , інші спадкоємці не звертались. Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за 695/02-14 від 09 червня 2021 року (а.с. 16).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 695/02-14 від 09 червня 2021 року, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.16).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, тому його право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності за спадкоємцем - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: село Струсів, Тернопільський район, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач: Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вулиця С.Бандери, 11, селище міського типу Микулинці, Тернопільський район, Тернопільська область, .

Повний текст рішення суду складено 22 липня 2021 року.

Суддя А.В.Мельник