ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/554/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

та сторін: представника позивача ФГ "Золотий жайвір" - адвоката Покотило Ю.В., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Парубія І.М., представника відповідача ПАТ "СК "Ван Клік" - адвоката Терзі О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №607/23909/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року, ухваленого суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складений 04 лютого 2021 року, у цивільній справі за позовом Фермерського господарства "Золотий жайвір", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2019 року Фермерське господарство "Золотий жайвір" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 73 911 (сімдесят три тисячі дев`ятсот одинадцять) гривень 71 копійку невідшкодованої матеріальної шкоди, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ФГ "Золотий жайвір" зазначило, що 15 січня 2019 року о 19 год. 10 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць Злуки-Текстильна, керуючи транспортним засобом марки "Chevrolet Evanda" д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Текстильна, не надав переваги в русі автомобілю "Toyota Hilux" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 29.01.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Транспортний засіб марки "Toyota Hilux" д.н.з. НОМЕР_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні фермерського господарства "Золотий жайвір" на підставі договору позички транспортного засобу, посвідченого 21.09.2018 року приватним нотаріусом Підволочиського нотаріального округу. Позивач своїми коштами здійснив відновлювальний ремонт зазначеного транспортного засобу, вартість якого склала 134 371,26 гривень, з яких 21 195 гривень вартість ремонтних робіт, 113 176,26 гривень вартість запасних частин, деталей і матеріалів, які були використані у процесі виконання робіт, що підтверджено рахунком № СКМ-К-В14511 від 20.01.2019 року та актом виконаних робіт №КМ-К-В14511 від 22.02.2019 року. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Chevrolet Evanda" д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра Україна", правонаступником якого є ПрАТ "Страхова компанія "Ван Клік", згідно полісу страхування №АМ/6150108 від 11.08.2018 року. 18 липня 2019 року ПрАТ "Страхова компанія "Ван Клік" здійснило страхове відшкодування згідно страхового акту №0021220.01.19/1 на суму 60 459,55 гривень. На даний час, не відшкодованою залишилась матеріальна шкода в розмірі 73 911,71 гривень. Тому, позивач просить стягнути солідарно із відповідачів зазначену суму коштів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року позов Фермерського господарства "Золотий жайвір", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" про відшкодування матеріальної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 у користь Фермерського господарства "Золотий жайвір" 73 911 (сімдесят три тисячі дев`ятсот одинадцять) гривень 71 копійку матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню сплаченого судового збору та 6 000 (шість тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

У позові до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" про відшкодування матеріальної шкоди - відмовлено у повному обсязі.

Стягнуто із Фермерського господарства "Золотий жайвір" у користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року у справі №607/23909/19 та ухвалити нове рішення, яким у позові Фермерського господарства "Золотий жайвір", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити повністю, вирішити питання судових витрат, посилаючись на те, що воно є суперечливе, ухвалене із порушенням норм процесуального права та із неправильним застосуванням норм матеріального права. Рішення поверхневе, ухвалене без вивчення та аналізу доказів, які є в матеріалах справи та судової практики вищих судових інстанцій з аналогічних спорів.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що ФГ "Золотий жайвір" є велике і має велику кількість площі оброблювальної землі, автомобіль використовувався для виїзду на поля, де відсутні тверді покриття (польові дороги). Автомобіль "Toyota Hilux" пройшов майже 300 000 км і тому є очевидним великий знос його усіх як ходових, так і не ходових частин. При обрахуванні збитків спричинених ДТП, застосовується відповідна формула із врахуванням віку автомобіля, пробігу, ступеня зносу, тощо. Тому, для відновлення стану автомобіля, який був до ДТП, відсутня необхідність заміни деталей на абсолютно нові. Причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та необхідністю заміни деталей автомобіля на абсолютно нові позивачем не доведено, а судом самостійно не здобуто. Необхідно слід було провести відповідну експертизу.

Крім того, у договорі страхування №АМ/6150108 від 11 липня 2018 року, сума франшизи складала 1 000 гривень, а страхова сума - 100 000 гривень. Відтак, страхова компанія мала б оплатити усю суму, тобто - 100 000 гривень і тільки після цього виникла б можливість стягнення різниці з нього, як винуватця ДТП.

Від представника Фермерського господарства "Золотий жайвір" - адвоката Покотило Юрія Володимировича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року у справі №607/23909/19 - без змін, посилаючись на те, що апеляційну скаргу не визнають, вважають її такою, що не підлягає до задоволення. Посилається на те, що на думку ОСОБА_1 , з врахуванням того, що ліміт страхового відшкодування за шкоду, спричинену майну, було визначено на рівні 100 000 гривень, тому, страхова компанія повинна була відшкодувати шкоду саме в цьому розмірі, однак, такі твердження та доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими судом у даній справі. При цьому зазначає, що ні ОСОБА_1 , ні його представник відзиву на позов не подавали, клопотань про витребування доказів, призначення експертиз, допит свідків, тощо, не подавали. У зв`язку із цим, а також враховуючи, що подання доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень покладено на сторони, посилання відповідача на необхідність проведення судом технічної експертизи є необґрунтованим, оскільки клопотань про призначення такої, жоден із учасників справи, у тому числі ОСОБА_1 чи його представник не подавали. Більше того, останніми в ході судового розгляду у суді першої інстанції не заперечувалась вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Hilux", д.н.з. НОМЕР_2 . З врахуванням такої пасивної процесуальної поведінки сторони відповідача при розгляді справи судом, посилання в апеляційній скарзі на не проведення експертиз, витребування чи дослідження доказів (без подання відповідних клопотань з цього приводу самим відповідачем чи його представником), є необґрунтованими і таким, що суперечить принципам змагальності та диспозитивності судового процесу.

Від представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ван Клік" - адвоката Терзі Олександра Сергійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим в частині задоволення позову до ОСОБА_1 , та в частині відмови в задоволенні позову до ПрАТ "СК "Ван Клік". Вказує, що за наявності у винного водія чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик відшкодовує шкоду з урахуванням зносу. Відповідно до Звіту №133 від 22 січня 2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Тойота д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 61 459,55 гривень, коефіцієнт фізичного зносу складає 0,42. Франшиза за Полісом АМ/6150108 складає 1 000 гривень. 18 липня 2019 року ПрАТ "СК "Ван Клік" здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 в розмірі 60 459,55 гривень, що підтверджується Платіжним дорученням №4300. Таким чином, відповідно до ст.1194 ЦК України різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) підлягає стягненню виключно з винної особи - ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Парубій І.М. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представники ФГ "Золотий жайвір" - адвокат Покотило Ю.В., ПрАТ "СК "Ван Клік" - адвокат Терзі О.С. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду обґрунтованим та законним.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що автомобіль марки "Toyota Hilux" д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (том 1, а.с. 7).

Як вбачається із пунктів 1, 2 договору позички транспортного засобу від 21 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу, укладеного між ОСОБА_2 (Позичкодавець) та Фермерським господарством "Золотий жайвір" (Користувач), позичкодавець передав, а користувач прийняв в тимчасове безоплатне строком на 10 років належний позичкодавцю на праві власності транспортний засіб марки "Toyota Hilux" р.н.з. НОМЕР_2 , 2014 року випуску, колір сірий, номер шасі НОМЕР_5 . За домовленістю сторін зазначений транспортний засіб має використовуватись користувачем при здійсненні підприємницької (господарської) діяльності та відповідно до призначення (зокрема - для службових поїздок персоналу Користувача) (том 1, а.с. 8-9).

15 січня 2019 року о 19 год. 10 хв. в місті Тернополі на перехресті вулиць "Злуки-Текстильна" гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Chevrolet Evanda" д.н.з. НОМЕР_1 по проспекті Злуки, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Текстильна, не надав перевазі в русі автомобілю марки "Toyota Hilux" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Водій автомобіля ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки "Toyota Hilux" д.н.з. НОМЕР_2 в момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах із Фермерським господарством "Золотий жайвір", що підтверджено повідомленням про прийняття на роботу Фермерського господарства "Золотий жайвір", а також поданими ним звітами про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сам нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2019 року (том 2, а.с. 2-7).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2019 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень (том 1, а.с. 6).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, особою, винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 15 січня 2019 року о 19 год. 10 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць "Злуки-Текстильна", за участю транспортних засобів марки "Chevrolet Evanda" д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки "Toyota Hilux" д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , який був водієм транспортного засобу марки "Chevrolet Evanda" д.н.з. НОМЕР_1 та порушив ПДР України.

Транспортний засіб, яким керував водій ОСОБА_1 , а саме "Chevrolet Evanda" д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПрАТ страхова компанія "Саламандра - Україна" (поліс страхування АМ/6150108 від 11.07.2018 року на період дії з 12.07.2018 року по 11.07.2019 року, сума франшизи 1 000 гривень, ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000 гривень), що підтверджено страховим актом №0021220.01.19/1 від 24 квітня 2019 року.

21 березня 2019 року ОСОБА_2 , як власник транспортного засобу марки "Toyota Hilux" д.н.з. НОМЕР_2 звернулась із заявою до ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна" про виплату страхового відшкодування, зазначивши що майнова шкода заподіяна її майну складає 134371,26 гривень (том 1, а.с. 19).

Як вбачається із копії страхового акту №0021220.01.19/1, затвердженого начальником Департаменту врегулювання збитків ПрАТ СК "Саламандра-Україна" від 24.04.2019 року, сума страхового відшкодування ОСОБА_2 за страховим випадком складає 60 459 гривень 55 копійок (том 1, а.с. 24).

Відповідно до Звіту №133 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota Hilux" р.н.з. НОМЕР_2 (надалі Звіт), виконаного оцінювачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_7 від 07 червня 2003 року, кваліфікацію аварійного комісара з правом проведення авто товарознавчої експертизи, свідоцтво № НОМЕР_6 , видане КК УЦПЗ "Експерт Сервіс" 22.12.2000 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota Hilux" р.н.з. НОМЕР_2 в результаті пошкодження його колісним транспортним засобом при ДТП, без врахування ПДВ станом на 22.01.2019 року становить 61 459,55 гривень (том 1, а.с. 64-97). Зазначеним оцінювачем перед складанням вказаного звіту проведено огляд автомобіля "Toyota Hilux" р.н.з. НОМЕР_2 у присутності ОСОБА_3 , за наслідками якого складено протокол огляду колісного транспортного засобу від 22.01.2019 року (том 1, а.с. 62-63).

Як вбачається із п.3.4 даного Звіту, визначення матеріального збитку оцінювачем здійснено з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, який розраховувався за формулою Ез=1-С/Цн, де С - ринкова вартість колісного транспортного засобу - 593 399,28 грн.; Цн - ціна нового колісного транспортного засобу в Україні, яка становить 1 030 678 грн. Значення Ез для наданого колісного транспортного засобу приймалось таким, що дорівнює 0,42 (підстава: п.п.7.38, 7.39 Методики), оскільки строк експлуатації досліджуваного КТЗ становить 4,646 років, а КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний пробіг вдвічі більший за нормативний). Ез+1-593399,28/1030678 = 0,42.

18 липня 2019 року страховою компанією "Ван Клік", яка є правонаступником ПрАТ "Саламандра-Україна" перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 60 459,55 гривень (за мінусом франшизи, яка складає 1 000 гривень), що також підтверджується Платіжним дорученням №4300 (том 1, а.с. 20, 98).

Як вбачається із наданого позивачем рахунку №СКМ-К-В14511 від 22.01.2019 року, акту виконаних робіт КМ-К-В14511 від 22.02.2019 року, складеного ТзОВ "Кристал Моторс", замовником по яких було Фермерське господарство "Золотий жайвір", вартість проведеного ремонту автомобіля марки "Toyota Hilux" р.н.з. НОМЕР_2 склала 134 371,26 гривень, з урахуванням виконаних робіт та переліком запасних частин, які було використано у їх процесі (том 1, а.с. 10-12).

Відповідно до наданих платіжних доручень позивачем, а саме: №1529 від 23.01.2019 року на суму 40 000 грн., №1531 від 24.01.2019 року на суму 20 000 грн., №1535 від 25.01.2019 року на суму 20 000 грн., №1537 від 30.01.2019 року на суму 20 000 грн., №1544 від 07.02.2019 року на суму 22 584 грн., №1557 від 21.02.2019 року на суму 11 787,26 грн., Фермерським господарством "Золотий жайвір" перераховано ТзОВ "Кристал Моторс" за ремонт автомобіля марки "Toyota Hilux" р.н.з. НОМЕР_2 коштів на загальну суму 134 371,26 гривень (том 1, а.с. 13-18).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що розмір страхового відшкодування, який слід було виплатити страховику буде складати 60 459,55 грн., який розрахований з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Відтак, суд вважає, що ПрАТ "Страхова компанія "Ван Клік" виконало свій обов`язок по договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повному обсязі, виплативши зазначену суму страхового відшкодування власнику транспортного засобу, а тому вимоги позивача у цій частині не підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП із відповідача ОСОБА_1 суд вважав, що слід стягнути із ОСОБА_1 на користь фермерського господарства "Золотий жайвір" 73 911,71 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, виходячи із такого розрахунку: 134371,26 - 60 459,55 = 73 911,71 грн., де 134 371,26 грн. - фактична вартість ремонту транспортного засобу згідно актів виконаних робіт; 60 459,55 грн. - вартість виплаченого страхового відшкодування на підставі договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування (вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу автомобіля) у розмірі 60 459,55 грн. Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, а саме вартість відновлювального ремонту, тобто робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, визначена в розмірі 73911,71 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Враховуючи вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника, що завдану ним шкоду у межах страхового ліміту, який відповідно до страхового полісу складає 100 000 грн., має відшкодувати ПрАТ "СК "Ван Клік", з огляду на те, що різниця між виплаченою ОСОБА_2 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Тому, саме ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_2 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження №61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що розмір завданих збитків внаслідок ДТП становить лише 61 549,55 гривень, оскільки як вбачається із матеріалів справи: наданих позивачем рахунку № СКМ-К-В14511 від 22.01.2019 року, акту виконаних робіт КМ-К-В14511 від 22.02.2019 року, складеного ТзОВ "Кристал Моторс", замовником по яких було Фермерське господарство "Золотий жайвір", вартість проведеного ремонту автомобіля марки "Toyota Hilux" р.н.з. НОМЕР_2 склала 134 371,26 гривень, з урахуванням виконаних робіт та переліком запасних частин, які було використано у їх процесі (том 1, а.с. 10-12), а також те, що Фермерським господарством "Золотий жайвір" перераховано ТзОВ "Кристал Моторс" за ремонт автомобіля марки "Toyota Hilux" р.н.з. НОМЕР_2 кошти на загальну суму 134 371,26 гривень (том 1, а.с. 13-18).

В суді першої інстанції відповідачем не оспорювалася сума завданих збитків і з цього приводу відповідачем не подавалися докази, в тому числі і не заявлялося клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 20 квітня 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року слід поновити.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року - залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 липня 2021 року.

Головуючий

Судді