Справа № 522/4597/20
Провадження №2/522/4212/20
15 липня 2021 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі за позовом Благодійного фонду «За Одессу!» до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування матеріальної шкоди,
У провадженні Приморського районного суду м.Одеса знаходилась справа за позовом Благодійного фонду «За Одессу!» до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, про стягнення матеріальної шкоди.
По даній справі 01.06.2021 року було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову Благодійного фонду «За Одессу!» до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, про стягнення шкоди відмовлено.
17.03.2021 року представником ОСОБА_1 було надано суду заяву про надання доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, в якій зазначено, що після ухвалення рішення до суду будуть подані письмові докази судових витрат, понесених стороною відповідача.
09.06.2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Боярчук І.В. надано суду заяву про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача, в якій просила стягнути з Благодійного фонду «За Одессу!» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 39 279,83 грн.; фактичні витрати адвоката в розмірі 1 064,48 грн. та фактичні витрати адвоката на поштову відправку зазначеної заяви.
Розгляд зазначеної заяви було призначено на 24.06.2021 року.
14.06.2021 року представником Благодійного фонду «За Одессу!» - адвокатом Тарановським Д.С. на електронну адресу суду надані заперечення щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, в яких просив відмовити у задоволенні заяви про розрахунок розміру витрат на правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача у повному обсязі.
У судове засідання призначене на 24.06.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 14.07.2021 року.
12.07.2021 року представником ОСОБА_2 надано додаткову заяву про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача, в якій просила стягнути з Благодійного фонду «За Одессу!» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 40 579,83 грн. та фактичні витрати адвоката в розмірі 1 142,48 грн.
У судове засідання призначене на 14.07.2021 року з`явилася представник ОСОБА_1 адвокат Боярчук І.В., вимоги заяви про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача та додаткової заяви, наданої суду 12.07.2021 року підтримала, просила задовольнити, зазначивши, що нею наданий детальний рахунок за дання правової допомоги з розрахунку 600,00 грн. за 1 годину, з урахуванням додаткової заяви на загальну суму 40 579,83 грн. Щодо фактичних витрат адвоката зазначила, що нею надані всі квитанції та складено перелік квитанцій, які підтверджують фактичні її витрати. Також зазначила, що у відзиві, який ними було подано до суду, є попередній судовий розрахунок.
У судове засідання з`явилася ОСОБА_1 , також підтримала вимоги вищевказаних заяв, просила їх задовольнити.
У судове засідання з`явився представник Благодійного фонду «За Одессу» - адвокат Тарановський Д.С., вимоги заяв про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача не визнав, зазначив, що до закінчення судових дебатів така заява не була надана, крім того розписки не є фінансовим документом, та законодавством передбачено можливість стягнення витрат на правову допомогу тільки станом на час винесення судового рішення, а не ще й витрат після проголошення рішення суду.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 22.07.2021 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовомБлагодійного фонду «За Одессу!» до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування матеріальної шкоди.
Рішенням суду від 01.06.2021 рокуу задоволенні позову Благодійного фонду «За Одессу!» до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, про стягнення шкоди відмовлено.

Представником відповідача адв. ОСОБА_3 09.06.2020 року було подано до суду відзив на позов (а.с.73-126 т.1), в якому просила відмовити у задоволені позову та просила покласти на позивача судові витрати ОСОБА_1 , зазначивши, що ОСОБА_1 та її адвокатом у договорі про надання правової допомоги встановлена погодинна оплата роботи адвоката, витяг з відповідного договору було долучено до зазначеного відзиву (а.с.121 т.1).

17.03.2021 року представником ОСОБА_1 було надано суду заяву про надання доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, в якій зазначено, що після ухвалення рішення до суду будуть подані письмові докази судових витрат, понесених стороною відповідача.

09.06.2021 року представником відповідача було надано суду заяву про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача, в якій просила стягнути з Благодійного фонду «За Одессу» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 39 279,83 грн.; фактичні витрати адвоката в розмірі 1 064,48 грн. та фактичні витрати адвоката на поштову відправку зазначеної заяви.

12.07.2021 року представником ОСОБА_2 було надано додаткову заяву про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача, в якій просила стягнути з Благодійного фонду «За Одесу» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 40 579,83 грн. та фактичні витрати адвоката в розмірі 1 142,48 грн.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.

За роз`ясненнями п.20 постанови Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, у тому числі їх вартість, та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.

До того ж, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Згідно розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач ОСОБА_1 понесла внаслідок розгляду справи №522/4597/20 та адвокатом Боярчук І.В. відповідачці ОСОБА_1 була надана правова допомога.

У додатках до відзиву представником - адвокатом Боярчук І.В. надано витяг з договору №26/05/20 про надання правової допомоги від 26.05.2020 року, згідно пп.2-4 додатку №1 до договору вбачається, що сторони погодили, що обчислення гонорару адвоката здійснюється в погодинному розмірі; сторони узгодили, що вартість 1 (однієї) повної години роботи адвоката складає 600,00 грн. (шістсот гривень 00 коп.); у випадку неповної години роботи адвоката гонорар розраховується пропорційно до відпрацьованого часу; нарахування гонорару здійснюється адвокатом з детальним зазначенням роботи, яка виконувалась, та часу, витраченого на цю роботу. У випадку наявності заперечень та/або уточнень у клієнта до обсягу роботи та витраченого часу адвокат надає детальну інформацію про виконану роботу та на підставі змістовних зауважень клієнта вносить зміни до такого переліку (а.с.121 т.1).

Відповідно до п.4.4 договору, укладеного між представником відповідача і відповідачем, до гонорару не відноситься відшкодування клієнтом фактичних витрат адвоката, пов`язаних з виконанням доручення (зокрема, але не виключно, оплата судового збору, адміністративного збору, державного мита; транспортні витрати; оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт; перекладу та нотаріального посвідчення документів, їх копій; телефонних розмов тощо). фактичні витрати клієнт зобов`язується компенсувати адвокату у найкоротший строк з дня понесення адвокатом цих витрат, але не пізніше 3-х (трьох) робочих днів з дня понесення адвокатом цих витрат, або авансувати адвокату грошові кошти щодо запланованих фактичних витрат (а.с.31 т.2).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу відповідачем було надано разом з заявою про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача копії рахунків №1-260520 від 14.07.2020 року (загальна вартість наданої правової допомоги становить 28 949,83 грн.), №2-260520 від 22.12.2020 року (загальна вартість наданої правової допомоги становить 5 310,00 грн.), №3-260520 від 30.03.2021 року (загальна вартість наданої правової допомоги становить 3 720,00 грн.), №4-260520 від 04.06.2021 року (загальна вартість наданої правової допомоги становить 1 300,00 грн.) з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та копії розписок від 26.05.2020 року, 13.07.2020 року, 17.07.2020 року, 24.12.2020 року, 05.04.2021 року, 05.04.2021 року, які підтверджують понесення відповідачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 39 279,83 грн. та компенсацію відповідачем фактичних витрат адвоката на надання професійної правничої (правової) допомоги у загальному розмірі 1 064,48 грн., на підтвердження яких було надано квитанції та фіскальні чеки (а.с.5-24 т.2).

Загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги клієнтам становить 65:27:59 год, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормо години в 600,00 грн., становить 39 279,83 грн.

Розписками від 26.05.2020 року, 13.07.2020 року, 17.07.2020 року, 24.12.2020 року, 05.04.2021 року, 05.04.2021 року підтверджується отримання коштів адвокатом від ОСОБА_1 у розмірі 39 279,83 грн. за надання правової допомоги (а.с.13-14 т.2).

Верховний Суд у справі №727/4597/19 від 16.04.2020 у своїй постанові зазначив, що процесуальним кодексом не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Враховуючи наведене, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Відповідачем у судовому засіданні підтверджено, що ним не оспорювався обсяг наданих адвокатом послуг, не заявлялись заперечення до розрахунку адвоката та сплачувались виставлені адвокатом рахунки у повному обсязі.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 («East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 04 березня 2021 року по справі № 280/429/19.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст.94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Велика Палата ВС у своїй постанові від 19.02.2020р. по справі № 755/9215/15-ц роз`яснила, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту, тому твердження позивача є помилковими.

У справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Із заяви від 09.06.2021 року вбачається, що представник просить стягнути суми витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач ОСОБА_1 понесла внаслідок розгляду справи №522/4597/20 за наданні нею відповідачці ОСОБА_1 правової допомоги, загальна вартість яких визначена у розмірі 39 279,83 грн.

У свою чергу від позивача не надходило клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, будь-яких заперечень щодо неспівмірності про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 39 279,83,00 грн. суду не надано.

При цьому відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

Таким чином, суд вважає що така сума витрат відповідає критерію реальності та підлягає задоволенню.

За викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість частини заяви представника ОСОБА_1 адвоката Боярчук І.В. від 09.06.2021 року та вважає належним чином підтвердженими та обґрунтованими витрати ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 39 279,83,00 грн., та фактичних витрат у сумі 1064,48 грн.

Також 12.07.2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла додаткова заява про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та інших витрат відповідача від 08.07.2021, до якої додано копію рахунку №5-260520 від 08.07.2021 на суму 1 300,00 грн. та квитанції, які підтверджують додаткові витрати, понесені відповідачем та представником відповідача на подання пояснень та заяв стосовно ухвалення додаткового рішення у справі, у загальному розмірі 78,00 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України доказищодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З урахуванням того, що рішення по зазначеній справі ухвалено 01.06.2021 року, а правова допомога надавалась у період з 23.06.2021 року по 08.07.2021 року, про що складено рахунок №5-260520 від 08.07.2021 року, суд погоджується з позицією представника позивача та відмовляє у задоволенні додаткової заяви, наданої суду 12.07.2021 року, про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1 300,00 грн. та фактичних витрат адвоката у розмірі 78,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст..ст.15,16 ЦК України, ст.ст.10-13,43,44,76-82,89,133, 137, 141,246,247,258-259,263-265,270,272,352,354,355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Постановити додаткове рішення наступного змісту:

Стягнути з Благодійного фонду «За Одессу!» (код , місцезнаходження: 65045, м. Одеса, пров. Нечипоренко, буд. 6, офіс 501, каб. 11) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у загальному розмірі 40 344,31 грн., з яких: витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 39 279, 83 грн. (тридцять дев`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять гривень 83 копійок) грн. та фактичні витрати адвоката у розмірі 1 064, 48 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривень 48 копійок).

У частині вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 1300 грн. та фактичних витрат адвоката у розмірі 78 грн. відмовити.

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22.07.2021 року.

Суддя Л.В.Домусчі

15.07.21