Справа № 754/2497/21
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2021 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021 представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заявлене майно.

Представник заявника мотивує заяву тим, що 23.08.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір б/н купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п.п. 1.1. якого продавець ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передає у власність Покупцеві -ТОВ «ФК «Гефест» право вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та /або на інших підставах наведених у Додатку №1 до цього договору. Додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019, містить інформацію про передачу прав вимоги договору №98-07-И/09 від 09.02.2007. У зв`зяку з викладеним представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» просить суд замінити сторону стягувача.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Заочним Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2008 задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 36219,56грн; звернено стягнення на заставлене майно, а саме: мотоцикл марки YAMAXA, модель FZ6-N, 2006 року випуску, колір сірий, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований УДАІГУ МВС України в м. Києві 27 лютого 2007 року.

23.08.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір б/н купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до п.п. 1.1. якого продавець ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передає у власність Покупцеві -ТОВ «ФК «Гефест» право вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та /або на інших підставах наведених у Додатку №1 до цього договору.

Додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019, містить інформацію про передачу прав вимоги договору №98-07-И/09 від 09.02.2007.

Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий лист по даній справі не перебуває на примусовому виконанні.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то п. 5 ст. 15 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 (справа № 6-122цс13), заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Однак суд зауважує, що документи які подані разом із заявою про заміну сторони виконавчого провадження не дають суду можливості належно встановити, що заміна з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника) відповідає статтям 11, 512 та 513 ЦК України.

Отже, дослідивши заяву заявника про заміну сторони виконавчого провадження та додані до неї документи, а також цивільну справу № 2-3488/08, судом було встановлено, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які заявник посилається в своїй заяві та які є підставою для заміни сторони виконавчого провадження.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України», якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже у зв`язку з відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 11, 512, 513, 514, 516 ЦК України, статтями 4, 11, 12, 76-81, 433, 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони стягувача у виконавчому документі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 15.03.2021.

Суддя В.В. Бабко