справа № 208/2650/19
№ провадження 2-п/208/3/21
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі Головуючого судді Івченко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.

розглянув у м. Кам`янське Дніпропетровської області заяву відповідача ОСОБА_1 «про перегляд заочного рішення», -

встановив:

В проваджені Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про зміну розміру аліментів».

10 вересня 2020 року року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла заява відповідача ОСОБА_3 «про перегляд заочного рішення» по справі 208/2650/19 провадження 2/28/450/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 «про зміну розміру аліментів».

Суд, вивчивши доводи заяви про перегляд заочного рішення суду, оглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

02 липня 2020 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області задоволено позові вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 «про зміну розміру аліментів», частково, а саме вирішено:

- «Збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2009 року по справі №208/2608/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі з суми 30 (тридцять) гривень 00 копійок, до 2318 (двох тисяч триста вісімнадцяти) гривень 00 копійок, щомісячно., починаючи з 17 квітня 2019 року, тобто з дня звернення із позовом, до повноліття дитини».

В судове засідання позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, судові повістки виклики направлені позивачу на адресу її реєстрації.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про розгляд заяви без його участі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, та із змісту заяви про скасування заочного рішення відповідач ОСОБА_3 не був присутній в судовому засіданні та не міг надати докази того, що у нього відсутній заробіток для сплати аліментів у такому розмірі. Та має на утримані батька ОСОБА_3 який є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію, та відповідач вимушений сплачувати житлово-комунальні послуги та купувати необхідні ліки.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права частина перша статті 8 Конституції України. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права відповідно до частини перша статті 129 Конституції України в редакції, чинній на час розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Суд здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 47 цього Закону в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції; частина перша статті 48 вказаного Закону у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП] (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення заява № 52854/99, пункт 52, ЄСПЛ 2003-IX).

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 288 ч. 1 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи:

17.04.2019 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом (а.с. 1-13).

17.04.2019 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку загального позовного провадження.

03.03.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду.

Відповідач, ОСОБА_3 будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судового розгляду, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовні вимоги не подав, судові повістки - виклики направлені відповідачеві на адресу його реєстрації.

Судом при винесені рішення враховувалось, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 січня 2020 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму збільшено розмір аліментів на дитину. Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1липня 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років -2318 грн. Відповідно до Сімейного кодексу (ч. 2 ст. 182) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_3 в заяві про скасування заочного рішення посилається на неотримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками та поштових повідомлень про виклик до суду.

Відповідно до вказаної позивачем адреси проживання та реєстрації відповідача - ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на адресу направлялись виклики-повідомлення про розгляд справи, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою «вручено особисто ОСОБА_6 03.03.2020 року» (а.с. 40).

В заяві про скасування заочного рішення відповідач ОСОБА_1 вказує адресу реєстрації: АДРЕСА_1 , на яку судом направлялись повістки повідомлення.

У відповідності до змісту ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи. Проте в окремих випадках розгляд справ у порядку заочного провадження не спрощує, а ускладнює процес та дає відповідачу можливість його затягнути, оскільки він має право на скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, після чого справа розглядається в загальному порядку.

Отже, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні та перегляді заочного рішення є визначальним з точки зору виконання інститутом заочного провадження своєї мети сприяти ефективному та оперативному здійсненню правосуддя.

Так, згідно до правової позиції викладеної у Постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2019 р. справа № 906/142/18 у п. 47 що перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що приписи ГПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення ухвали суду про призначення розгляду скарги з вказівкою причини повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N 752/11896/17.

Так, у пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18, ЄДРСРУ № 78977546 ) вказано, що приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Аналогічні висновки зазначені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року по справі № 369/2744/15-ц, провадження № 61-16608св18 (ЄДРСРУ № 80079800).

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення, адже відповідачем не надано жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин, не спростовується факт батьківства, та обов`язку сплачувати аліменти. Розмір аліментів визначений згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1липня 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років -2318 грн. Також, суд зазначає, що відсутність достатнього матеріального забезпечення не є підставою, для скасування Заочного рішення суду. Так посилання відповідача про утримання батька пенсіонера, також не підтверджено жодним доказ, та не є підставою для скасування заочного рішення суду.

Відповідачу, ОСОБА_3 суд вважає за необхідне роз`яснити право на звернення до суду з заявою про зміну порядку виконання рішення в відповідно до Цивільно- процесуального кодексу України.

Тобто позивач будучи обізнаний про право відповідачів, у разі ухвалення заочного рішення, на звернення із відповідною заявою про його перегляд та скасування, що узгоджується із принципами викладеними ЄСПЛ, згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Отже, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 зазначає, в своїй заяві що він не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, не подав відзив на позовну заяву, у зв`язку з неотриманням ним поштової кореспонденції, що не відповідає дійсності, бо відповідно до поштового повідомлення, що міститься в матеріалах справи відповідач ОСОБА_3 особисто отримав виклик повідомлення 03 березня 2020 року (а.с. 40), не надав доказів, що мали б істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 02.07.2020 року у цивільній справі №208/2650/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 «про зміну розміру аліментів» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260,284,287,288 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 02.07.2020 року по цивільній справі 208/2650/19 провадження 2/28/450/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 «про зміну розміру аліментів» - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського Апеляційного суду через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя Івченко Т. П.