Провадження № 2/344/1331/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В позові вказано, що в період з квітня по червень 2020 позивач перерахував відповідачу на банківську картку в АТ «Універсал Банк» 240900 гривень за талони на автомобільне пальне, які відповідач обіцяла надати протягом 7 календарних днів з дня отримання грошових коштів. Відповідач не виконала свого обов?язку, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача 240900 гривень.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач не подав відзиву та заперечення проти позову.

Сторони не з?явились в судове засідання.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за не виконання ним обов?язків щодо доказування фактичних обставин справи та правових підстав його правової позиції в спорі процесуальним законом покладено і на відповідача.

Судом встановлено наступні обставини.

По-перше, позивач подав суду виписку, без доказу завірення її автентичності і юридичної вірогідності особою, яка її видала.

По-друге, позов пред?явлено до ОСОБА_2 , претензію складено до ОСОБА_2 , а у виписці щодо платежів вказано, що платежі здійснювались на ім?я ОСОБА_3 .

Отже зміст записів про платіж містять ім?я отримувача ОСОБА_3 , а позов пред?явлено до іншої особи - ОСОБА_2 .

По-третє, в ч. 2 ст. 78 ЦПК України вказано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. «Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи», що визначено в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996 та в «Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (зі змінами та доповненнями). В цих нормативних документах визначено, що «первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію» і перераховано обов`язкові реквізити первинних документів:

найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ,

назва документа,

дата складання,

зміст та обсяг господарської операції, одиниця її виміру,

посади і прізвища відповідальних осіб, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Форми первинних документів за різними господарськими операціями затверджуються Державною службою статистики, Національним банком України тощо. Зокрема, первинні документи для оформлення безготівкових розрахунків визначено в «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженій Постановою НБУ від 21.01.2004 р. № 22, для готівкових розрахунків - в «Положенні про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженому Постановлю НБУ від 15.12.2004 р. № 637.

Так в п. 2.3. постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 вказано, що підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку для подальшого їх перерахування на поточні рахунки. Кількість підприємств (підприємців) та фізичних осіб, з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується.

Однак позивач не надав суду доказу сплати ним грошових коштів на підставі визначених законом доказів - первинних платіжних документів.

05/09/2020 позивач склав вимогу на ім?я ОСОБА_2 на 240900 гривень, а суду подав виписку із зазначенням платежів на ім?я - ОСОБА_3 .

По-четверте, в позові не міститься будь-якого розрахунку ціни позову та вимог позивача до відповідача. Отже позивачем не доведено з якого розрахунку, яких саме вимог він виходив при його складенні. В позові вказано «… в період квітень-червень 2020...» позивачем перераховано грошові кошти. Таке зазначення спірних відносин є неприпустим, оскільки зазначення безпосередніх фактичних обставин за змістом цивільного процесуального закону покладено безпосередньо на позивача.

В ч. 6 ст. 81 ЦПК України вказано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Без наявного однозначного, точного і безпосереднього розрахунку вимог позивача до відповідача позивачем не доведено однозначно, точно і безпосередньо розрахунку його вимог до відповідача. В судовому рішенні не можуть бути вказані обставини за припущенням позивача, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином саме на позивача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на доведення обставин за позовом і зазначення точного розрахунку вимог позивача до відповідача щодо порушення його прав.

Однак позивач та його представник не подали суду будь-якого доказу щодо правових підстав позову, а також вони не подали суду будь-якого розрахунку на обґрунтування позову.

До компетенції та обов?язків суду не належить здійснення розрахунку вимог позивача замість позивача та його представника, збирання доказів замість позивача, визначення підстав позову та відповідачів, до яких позивач бажає пред?явити позов, замість позивача.

За змістом усталеної практики Європейського суду з прав людини стороні спору не належить очікування здійснення судом замість неї її процесуальних обов?язків, оскільки це означає порушення принципу змагальності та диспозитивності, на яких засновані цивільні процесуальні відносини.

В додатковому поясненні представника позивача до позову вказано, що позивач не задоволений членами сім?ї «Карпів» загалом, оскільки сплачував грошові кошти різним з них. Тому до обов?язків суду не належить визначення замість позивача до яких з членів сім?ї «Карпів» позивач бажає пред?явити претензії за його відносинами з іншими членами такої сім?ї.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 240900 гривень безпідставно набутих коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.