Справа № 444/1718/19
Провадження № 2/444/58/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Пшевлоцького Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Жовківського району Львівської області, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_3 про визнання права власності, визнання протиправним та скасування рішення Жовківської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Жовківської міської ради Жовківського району Львівської області, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_3 про визнання права власності, визнання протиправним та скасування рішення Жовківської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень земельної ділянки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради народних депутатів від 10.04.1997 року №34 ОСОБА_4 надано згоду на виділення земельної ділянки площею 1000 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку та, водночас, видано завдання для складання проекту відведення земельної ділянки.

На виконання рішення виконкому №34 було виготовлено Технічний звіт про виконання проектно-пошукових робіт по виготовленні проекту відведення земельної ділянки, перенесення його в натуру з видачею Державного акту на право приватної власності на землю під будівництво індивідуального житлового будинку. Технічна документація ОСОБА_4 містила усі необхідні документи для затвердження проекту відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

В подальшому, 19 липня 2005 року його батько отримав державний акт на право власні на згадану земельну ділянку за серією ЯА №734988, який зареєстрований в Книзі записів реєстр, державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землі договорів оренди землі за № 01:05:455:000457, та, вже 24.11.2008 р. він отримав дозвіл на виконання будівельних робіт №15/62ш, виданий інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області. Слід зазначити, право на закладання фундаменту будинку було реалізовано в межах дії дозволу на виконання будівельних робіт.

25.10.2018 р. згідно договору про розподіл спадкового майна, до нього перейшла земельна ділянка у АДРЕСА_1 і лише він є її єдиним власником.

Згодом, а саме 05.05.2018 р. із відповіді на запит Відділу у Жовківському районі голови управляння Держгеокадастру у Львівській області йому стало відомо про те, що на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 , видано декілька державних актів на право власне на земельну ділянку, а саме:

-державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №734988 зареєстрований 19.07.2005 за №01:05:455:000457 площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва обслуговування житлового будинку і господарських споруд, який виданий на ім`я ОСОБА_4 .

-державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №022630 зареєстрований 09.12.2011 за №05108 площею 0,0975 га, цільове призначення - для будівництва обслуговування житлового будинку і господарських споруд, який виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Таким чином, рішенням виконкому Жовківської міської ради від 28.05.1997 р. №75 надано згоду на виділення тієї ж самої земельної ділянки по АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 (10.04.1997 р. таку згоду надано ОСОБА_4 , що безумовно передує наданню згоди ОСОБА_3 ). В подальшому, а саме, 28.04.2011 р. рішенням Жовківської міської ради Жовківського району Львівської області 7 сесії 6 скликання № 44 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ДІЛЯНКИ у власність ДЛЯ будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 » передано земельну ділянку, яка вже фактично перебувала у власності ОСОБА_4 , оскільки державний акт ОСОБА_4 був виданий 19.07.2005 р.

Окрім того, державний акт на право власності на цю ділянку ОСОБА_3 виданий 09.12.2011р., тобто на 6 років пізніше, аніж ОСОБА_4 , який отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 ще 19.07.2005 р.

Також зазначає, що державний реєстратор, який здійснював реєстрацію права власності

земельної ділянки у АДРЕСА_1 ОСОБА_3 був зобов`язаний

перевірити чи немає на цю земельну ділянку вже зареєстрованих прав власності. Проте,

очевидно, він цього не зробив, оскільки існує два державних акти на право власності на одну

і ту ж земельну ділянку, що наданий ОСОБА_4 від 19 липня 2005 року та ОСОБА_3

пізніше - від 09 грудня 2011 року. Тобто, на момент внесення рішення про надання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та оформлення державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для ОСОБА_3 , ця ж земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_4 та не була вилучена, державний акт на право власності не було скасовано, а тому саме ОСОБА_4 є єдиним її власником.

А, відповідно до договору про розподіл спадкового майна, власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 на, даний момент є він, ОСОБА_1 , прийнявши її у спадщину. Окрім того, відповідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_3 , всупереч вимог закону, 23.11.2016 р. зареєструвала право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Стверджує, що на його письмове звернення від 23.04.2018 року про скасування рішення Жовківської міської ради від 28.05.1997р. №75 та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 листом від 22.05.2018р. за №02- 14/516 зазначила, що "згідно чинного законодавства міська рада не вправі скасувати рішення Жовківської міської ради від 28.05.1997р. № 75 та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_3 ане питання може бути вирішено в судовому порядку . А тому просить захистити його право власності на земельну ділянку та задоволити позовні вимоги.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просять такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування такої позиції зазначила, що згаданий у позові технічний звіт про виконання проектно-пошукових робіт по виготовленні проекту відведення земельної ділянки, перенесення його в натуру з Державного акту на право приватної власності на землю під будівництво індивідуального житлового будинку, жодним чином не підтверджує недійсності її державного Акту на право власності на земельну ділянку серії №022630 зареєстрованого 09.12.2011 р. за №05108 площею 0,0975 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, який виданий на ім`я ОСОБА_3 . Оскільки, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, замовник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобовязується прийняти та оплатити їх, тому вважає такий технічний звіт немає жодного значення стосовно предмету спору.

Технічна документація ОСОБА_3 містила усі необхідні документи для затвердження проекту відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Також вказує, що позивач хибно вважає, що його земельна ділянка з кадастровим номером 22710100:01:008:0032 є тотожною із земельною ділянкою ОСОБА_3 з кадастровим номером :01:016:0220, оскільки: площі земельних ділянок є різними 0,0975 га та 0,10 га. відповідно; координати поворотних точок ділянок з кадастровими номерами 22710100:01:008:0032 та :01:016:0220 є різними; кадастрові номери земельних ділянок є також різними :01:008:0032 (позивача) (Додаток 1) та :01:016:0220 (Думич) (Додаток 2), у них різне географічне місцезнаходження. Підтвердженням цього є відомості із Публічної кадастрової карти України, що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет; стосовно запису про розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 , то таке має лише умовне значення, оскільки адреси присвоюються будинкам, спорудам тощо. В силу чинного законодавства України до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих території відповідного населеного пункту, а ідентифікація земельної ділянки здійснюється виключно за її кадастровим номером (паспортом). Підтвердженням вищезгаданого є додана до матеріалів справи Позивачем інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Витяг) на її земельну ділянку :01:016:0220 вказано на 1 сторінці у графі «місцезнаходження» - АДРЕСА_1 (аркуш додатку до позову 26). Тобто цифра 15 лише умовне позначення земельної ділянки, адреса призначається після введення в експлуатацію будинку, розташованої на ній.

План розташування земельних ділянок свідчить про те, що земельні ділянки позивача та ОСОБА_3 є різними, розташовані на різних сторонах вулиці, мають : площі, кадастрові номери, географічні та кадастрові точки, згідно записам в державних актах, що свідчить про їх неідентичність.

Також зазначає, що згідно відповіді Держгеокадастру від 05.05.2018 р. №31-13-0.23-963/105-18 (аркуш додатку до позову 26 абз.5) вони інформують, що на земельну ділянку кадастровий номер 4622710/00:01:008:0032 видано державний акт на ім`я ОСОБА_5 . Тобто на земельну ділянку кадастровим номером :01:008:0032 видано державні акти про право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а не ОСОБА_3 .

Наступною невідповідністю є копія Довідки Жовківського районного відділу земельних ресурсів №877/1 від 04.12.2003 р. (аркуш додатку до позову 19), де зазначається, що земельна ділянка ОСОБА_4 має кадастровий номер :00:16:0010, що вчергове не відповідає даним земельної ділянки, що вказана у Акті на право власності на земельну ділянку від 19.07.2005 р. стосовно кадастрового номера.

Стосовно наданої копії Дозволу на виконання будівельних робіт від 24.11.2008 року, то такий не може бути доказом у справі, оскільки давно втратив свою дію, що і зазначено у такому, дійсний до 25.11.2009 p., тим більше, що у п.1.4. зазначено, що документом на землекористування: є державний акт від 19.07.2008 р., а ОСОБА_6 такий не видавався.

Вважає, що позовна заява є необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення та просить відмовити в повному обсязі.

Відповідач Жовківська міська рада Львівської області подала до суду відзив, у якому заначили, що визнають позовні вимоги. Також зазначають, що хоча оскаржуване рішення прийнято в межах компетенції та у спосіб, визначений законом, однак, при прийнятті рішення у Жовківській міській раді була відсутня інформація, що вказана земельна ділянка уже перебуває у приватній власності.

Конституцією України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, в пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп.

Ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Враховуючи вище зазначене, Жовківська міська рада не уповноважена самостійно скасувати оскаржуване рішення, а тому при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та підтримав відзив поданий відповідачем. Просить у позові відмовити в повному обсязі.

Допитаний 16.02.2021 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що раніше будівельні паспорти видавались на основі рішення міської ради, земельна ділянка приватизовувалась також на підставі рішення міської ради. Зазначив, що в даній ситуації дійсно Жовківською міською радою було видано два рішення на одну і ту ж земельну ділянку. Наголосив, що у ОСОБА_8 був будівельний паспорт. Пригадує, що комісія виїжджала на його земельну ділянку і були встановлені межові знаки в АДРЕСА_1 . Був складений акт, який він особисто підписував. Також зазначив, що на тодішній час була вимога - розроблення технічного звіту. Власником земельної ділянки вважалась та особа, яка перша отримала Державний акт про право приватної власності на землю чи будівельний паспорт, оскільки на цей час жодної програми не було, державні акти в реєстр не вносились.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення по справі.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 25.10.2018 року серії HHP 988612 у власність позивача перейшла земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1 . Договір посвідчений державним нотаріусом Жовківськї державної нотаріальної контори Галань О.Я. 25.10.2018 р. та зареєстровано в реєстрі за №1523.

Рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 10.04.1997 р. №34, надано згоду на виділення земельної ділянки площею 1000 м.кв., яка розташована в АДРЕСА_1 , згідно схеми, що додається для будівництва індивідуального житлового будинку громадянину ОСОБА_4 , який проживає в АДРЕСА_2 , що стверджено копією такого (а.с. 8).

Рішенням 18-ї сесії IV-го демократичного скликання Жовківської міської ради від 16.12.2004 року №19 передано у приватну власність гр. ОСОБА_4 у відповідності проекту відведення земельну ділянку площею 1000 кв. м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№734988 від 19.07.2005 року серії ЯА №734988 вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:05:455:000457. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №022630 вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0975 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05108. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №144705240 від 09.11.2018 року вбачається, що земельна ділянка №:01:016:0220 площею 0,0975 зареєстрована відділом Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області, 09.12.2011 року на праві приватної власності на підставі державного акту на право власносності на земельну ділянку, серії та номер: 05108 виданий 09.12.2011 року Управлінням Держкомзему у Жовківському районі Львівської області на імя ОСОБА_3 .

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Ч. 1. ст. 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до пп. 37 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, тому на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

У звязку із вищенаведеним, клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9 про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України від 21.05.1997р. №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статей 125,126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону від 01.07.2004 р. №1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Закон №1952-1V) держреєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держреєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять суб`єкти державної реєстраиії прав серед яких і виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністраиії.

Відповідно до статті 11 Закону України від 21.05.1997р. №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Закон №280/97-ВР) виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до положень частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (абзац 1 частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Судом береться до уваги, що батьку позивача - ОСОБА_4 було рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 10.04.1997 р. №34, надано згоду на виділення земельної ділянки площею 1000 м.кв., яка розташована в АДРЕСА_1 та в подальшому йому було виготовлено технічний звіт про виконання проектно-пошукових робіт по виготовленні пректу відведення земельної ділянки, перенесення його в натуру з видачею Державного акту на право приватної власності на землю під будівництво індивідуального житлового будинку гр. ОСОБА_4 на території Жовківської міської ради Жовківського району Львівської областю. Такий зареєстровано у відділі державної реєстрації земель за вх. № 7167 від 21.04.2005 року. Кадастровий номер :01:016:0010.

24.08.2008 року гр. ОСОБА_4 видано дозвіл на виконання будівельних робіт за № 15/62ш (а.с. 24 том 1) та 19.07.2005 року ним виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 23 том1).

Відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 25.10.2018 року серії HHP 988612 у власність позивача перейшла земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1 . Договір посвідчений державним нотаріусом Жовківськї державної нотаріальної контори Галань О.Я. 25.10.2018 р. та зареєстровано в реєстрі за №1523

Натомість, відповідачу ОСОБА_3 , лише рішенням 7-ї сесії 6-го демократичного скликання за № 44 28.04.2011 року затверджено проект відведення земельної ділянки площею 975 м. кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та передано у власність у відповідності до проекту відведення земельну ділянку площею 975 м. кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , що вбачається з його копії (а.с. 32 том 1) та 09.12.2011 року видано на її імя Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.31 том 1).

З вищенаведеного вбачається, що саме батько позивача - ОСОБА_4 перший отримав у власність спірну земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, це підтверджується і оглянутим в судовому засіданні викопіюванням кварталу забудови м. Жовква (зокрема АДРЕСА_1 ) представленим суду свідком ОСОБА_7 , який є в розпорядженні архітектурно-планувальної групи, відповідно до якого земельна ділянка в АДРЕСА_1 надавалась (є закріпленою) саме за ОСОБА_4 .

Таким чином, судом встановлено, що Жовківська міська рада рішенням 7-ї сесії 6-го демократичного скликання за № 44 від 28.04.2011 року не вправі була розпоряжатися спірною земельною ділянкою в АДРЕСА_1 , оскільки на цей час вона (земельна ділянка) вибула із власності Жовківської міської ради Львівської області, оскільки 10.04.1997 року рішенням № 34 виконкому Жовківської міської ради була вже передана у власність ОСОБА_4 спадкоємцем якого є позивач - ОСОБА_1 .

Суд при цьому розцінює, що натомість кадастрового номера зазначеного в подальших реєстраційних документах на спірну земельну ділянку, носить технічний характер, а саме, є технічною помилкою і ніяким чином не впливає на право приватної власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Жовківської міської ради Жовківського району Львівської області 7-ї сесії VI демократичного скликання від 28.04.2011 року за № 44 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №022630, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення Жовківської міської ради 7 сесії 6 скликання за № 44 від 28.04.2011 р. площею 0,0975 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №005108, виданий 09.12.2011 року Управлінням Держкомзему у Жовківському районі Львівської області.

Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень земельної ділянки, індексний номер: 32552803 від 25.11.2016 року, реєстраційний номер обєкта

нерухомого майна 227, кадастровий номер :01:016:0220, площею 0,0975 га,

цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських

будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором Жовківської

районної державної адміністрації Львівської області Дмитрієнко Наталією Тарасівною.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.