ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 липня 2021 року

м.Харків

справа № 623/2705/19

провадження № 22-ц/818/2626/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Харківобленерго»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про відшкодування заробітної плати, втраченої внаслідок втрати професійної працездатності за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Харківобленерго» на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2021 року, постановлене під головуванням судді Винниченка П.П., в залі суду в місті Ізюм Харківської області (повний текст судового рішення складено 26 січня 2021 року), -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про відшкодування заробітної плати, втраченої внаслідок професійної працездатності.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь ОСОБА_1 втрачену заробітну плату в розмірі 10 100 грн. щомісячно з 01 травня 2019 року по 01 травня 2020 року. Стягнуто з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судово-медичної експертизи в розмірі 7728,50 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Харківобленерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; Акціонерне товариство «Харківобленерго» зазначає, що довідка Управління Фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області не є належним доказом у справі, оскільки не містить інформації, що входить до предмету доказування щодо правомірності нарахування суми позовних вимог. На підставі вказаної довідки неможливо визначити розмір заробітку позивача у розумінні вимог ст. 1197 ЦК України. При цьому в матеріалах справи відсутні докази щодо середньомісячного доходу позивача саме на момент ушкодження його здоров`я (2000 рік) та саме за займаною ним на той час посадою. Крім того, апелянт зазначає, що висновки судово-медичної експертизи від 06 лютого 2020 року також є неналежним доказом у справі, оскільки не містять обгрунтування встановленої втрати професійної працездатності позивача у розмірі 100%, тоді як позивач має 3 групу інвалідності, йому лише протипоказана тяжка фізична праця.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, просив рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу завдана шкода ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія, що перебував у трудових відносинах з АК "Харківобленерго" та керував належним відповідачу транспортним засобом. ОСОБА_1 отримав інвалідність та втрата його професійної працездатності складає 100%, тому відповідач зобов`язаний відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати професійної працездатності у повному обсязі. При цьому наявні підстави для визначення розміру стягнення на користь позивача грошових коштів у сумі 10 100 грн. на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області, оскільки така довідка містить інформацію про розмір грошового забезпечення поліцейського Ізюмського відділу поліції, станом на 01.05.2019 року, тобто з урахуванням збільшення розміру заробітної плати у відповідності до вимог ч.4 ст. 1197 ЦК України.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 18 грудня 2000 року на автодорозі Київ-Харків-Довжанський з вини водія ОСОБА_2 під час керування належним АК "Харківобленерго" автомобілем марки ГАЗ 53-27, з яким ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах, сталася ДТП, внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження і йому було встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.10 т.1)

Наказом Ізюмського МРВ УМВС України в Харківській області від 01 серпня 2001 року № 151 старшого сержанта міліції ОСОБА_3 було звільнено з роботи з посади міліціонера ПСМ Ізюмського МВ ГУ МВС України в Харківській області за станом здоров`я (а.с.8 т.1)

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про відшкодування заробітної плати, втраченої внаслідок втрати професійної працездатності, задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача втрачену заробітну плату в розмірі 6487,16 грн. щомісячно, починаючи з 01 травня 2017 року по 01 травня 2019 року, витрати на проведення судово-медичної експертизи в розмірі 7212,64 грн.

Відповідно до висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 08-331/2019, проведеної експертами відділу судово-медичних експертиз Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 31 січня 2020 року встановлено, що згідно даним з «Висновку експерта» №405/2015/пп у гр. ОСОБА_1 внаслідок подій від 18.12.2000 року мали місце наступні тілесні ушкодження: тупа гостра закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку важкого ступеня з формуванням вогнища розтрощення головного мозку та крововиливами під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома) та підпавутинну мозкову оболонку (субарахноїдальний крововилив) з наявністю забійної скальпованої рани лобової ділянки ліворуч і верхньої повіки лівого ока; тупа закрита травма черевної порожнини, що супроводжувалася розривом селезінки, з наступним видаленням її (спленектомія від 18.12.2000) за медичними показниками. За даними останнього акту огляду МСЕК за № 344 від 04.04.2020 року, ОСОБА_4 було встановлено діагноз: «Стійкі наслідки важкої черепно- мозкової травми (2000 року) з забоєм головного мозку, субдуральним крововиливом, стан після двобічної краніотомії, видаленням гематоми, післятравматичний церебральний арахноїдит правої лобово-тім`яної області з легким лівобічним геміпарезом, вестибуло-атактичним синдромом». Крім того, за даними з медичної карти стаціонарного хворого №1473 Ізюмської центральної районної лікарні відомо, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.03.2019 року по 25.03.2019 року із діагнозом: «Наслідки черепно-мозкової травми (2000 року), забій головного мозку з вираженою внутрішньо-черепною гіпертензією, епісиндромом». 17.01.2020 року у рамках проведення даної комісійної судово-медичної експертизи було оглянуто ОСОБА_1 експертною комісією за участю лікарів-фахівців суміжних спеціальностей - нейрохірурга, невропатолога, хірурга, за результатами якого з урахуванням даних з наданої медичної документації, останньому було встановлено наступний діагноз: «Стійкі залишкові явища важкої гострої черепно-мозкової травми, що не проникає (2000), із забоєм головного мозку з вестибуло-атактичним, лікворно- гипертензійним синдромами, судомним синдромом у вигляді Джексоновських і генералізованих тоніко-клонічних нападів зі стійким цефалгічним синдромом», що підтверджує діагноз, який було встановлено за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.04.2019. Враховуючи вище наведене, станом на 04.04.2019 року, з урахуванням даних експертного дослідження станом на 17.01.2020 року, загальна працездатність ОСОБА_1 втрачена на 60% відповідно до п. в) ст. 2 «Інструкції Міністерства фінансів СРСР від 08.01.1986 року №2 «О порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы» та на 30% відповідно до п. б) ст. 66 Додатку до «Інструкції Міністерства фінансів СРСР від 12.05.1975 року №110 «О порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы», що загалом складає 90% . Професійна працездатність ОСОБА_1 у якості міліціонера втрачена повністю, тобто на 100%. (а.с.80-94 т.1).

Відповідно до довідки до акта МСЕК серія 12 ААА №976354 від 04.04.2019 року позивачу була повторно встановлена ІІІ група інвалідності з 2 квітня 2019 року строком до 01.05.2020 року (а.с.4 т.1).

Згідно довідки ГУНП в Харківській області станом на 01.05.2019 року щомісячне грошове забезпечення старшого сержанта міліції ПСМ Ізюмського МВ ГУ МВС України в Харківській області нараховано 10 100 грн. на місяць (а.с.7 т.1).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок спричиненої йому шкоди внаслідок ДТП, яке сталося 18 грудня 2000 року, професійна працездатність ним була втрачена повністю. У зв`язку з цим, позивач вважає, що у відповідності до вимог ст. 1197 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на його користь втрачену заробітну плату в розмірі 10 100 грн. щомісячно з 01 травня 2019 року по 01 травня 2020 року та витрати на проведення судово-медичної експертизи в розмірі 7728,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільні права, має право на їх відшкодування. До збитків відносяться доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Матеріали справи свідчать про те, що наказом Ізюмського МРВ УМВС України в Харківській області від 01 серпня 2001 року № 151 старшого сержанта міліції ОСОБА_3 було звільнено з роботи з посади міліціонера ПСМ Ізюмського МВ ГУ МВС України в Харківській області за станом здоров`я (через отримання тілесних ушкоджень в результаті ДТП, яке сталося 18 грудня 2000 року). У подальшому позивачу за рішеннями суду визначався розмір щомісячного стягнення втраченого заробітку з урахуванням строку дії довідки МСЕК (а.с.17 т.1). Зокрема, рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про відшкодування заробітної плати, втраченої внаслідок втрати професійної працездатності, задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача втрачену заробітну плату в розмірі 6487,16 грн. щомісячно, починаючи з 01 травня 2017 року по 01 травня 2019 року, витрати на проведення судово-медичної експертизи в розмірі 7212,64 грн. Рішення набрало законної сили.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказаними рішеннями суду встановлено, що позивачу завдана шкода ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія, що перебував у трудових відносинах з АК "Харківобленерго" та керував належним відповідачу транспортним засобом, та визначений розмір щомісячного відшкодування.

Згідно довідки ГУНП в Харківській області №679 від 30 травня 2017 року, станом на період з 01 травня 2015 року щомісячне грошове утримання ОСОБА_1 складало б 6 487,16 грн. (а.с.17 т.1). Саме вказану суму було стягнуто рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року з відповідача на користь позивача як втрачену заробітну плату щомісячно, починаючи з 01 травня 2017 року по 01 травня 2019 року.

Відповідно до довідки до акта МСЕК серія 12 ААА №976354 від 04.04.2019 року позивачу була повторно встановлена ІІІ група інвалідності з 02 квітня 2019 року строком до 01.05.2020 року (а.с.4 т.1).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 отримав інвалідність та втрата його професійної працездатності складає 100%, що встановлено висновком експертизи № 08-331/2019, проведеної експертами відділу судово-медичних експертиз Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 31 січня 2020 року (а.с.80-94 т.1).

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь ОСОБА_1 втрачену заробітну плату щомісячно з 01 травня 2019 року по 01 травня 2020 року, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутої суми за вказаний період, з огляду на таке.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що у квітні 2019 року йому було повторно встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01 травня 2020 року. На час звернення до суду із вказаним позовом його грошове утримання на посаді поліцейського Ізюмського відділу поліції повинно було б складати 10 100 грн. на місяць. Тому вважає, що на підставі вимог ст. 1195, 1197, 1202 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на його користь втрачену ним заробітну плату в розмірі 10 100 грн. щомісячно з 01 травня 2019 року по 01 травня 2020 року.

Положеннями статті 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Статтею 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Згідно ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Статтею 1208 ЦК України передбачено збільшення відшкодування у зв`язку із підвищенням вартості життя та у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Так, відповідно до ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Зазначена норма спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, є тривалим у часі процесом. Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, особа має право на його збільшення у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати та на індексацію розміру відшкодування шкоди.

Оскільки платежі за такими зобов`язаннями призначені на утримання фізичної особи, вони повинні збільшуватися в тій же пропорції, в якій підвищується розмір мінімального заробітку, взятого за основу при визначенні щомісячної суми відшкодування.

Аналіз вищевказаних норм права свідчить про те, що збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру середньомісячної заробітної плати за місцем попередньої роботи потерпілого, - законом не передбачено.

Проте позивачем заявлені позовні вимоги не з підстав збільшення розміру мінімальної заробітної плати (ст. 1208 ЦК України), а з урахуванням довідки ГУНП в Харківській області від 24.05.2019 року про підвищення грошового забезпечення поліцейського, яка свідчить про те, що станом на 01.05.2019 року щомісячне грошове забезпечення на посаді поліцейського Ізюмського відділу поліції складає 10 100 грн. на місяць (а.с.7 т.1), з яких:

- 1 700 грн. на місяць посадовий оклад поліцейського;

- 1 000 грн. на місяць оклад за спец. звання старший сержант;

- 1 350 грн. на місяць надбавка за стаж служби 50%. Вислуга років станом на 01.05.2019 року становить 25 років 06 місяців 20 днів;

- 6 050 грн. премія 149,383%.

Колегія суддів вважає, що вказана довідка не є належним доказом у справі для повторного визначення розміру відшкодування заробітної плати, втраченої внаслідок втрати професійної працездатності, оскільки вона суперечить вимогам ст. 1197 ЦК України.

Позивач був звільнений з роботи з посади міліціонера ПСМ Ізюмського МВ ГУ МВС України в Харківській області за станом здоров`я 01 серпня 2001 року. При цьому вислуга років на час звільнення ОСОБА_1 складала 9 років 9 місяців 29 днів (а.с.8 т.1). Включення до суми відшкодування премій, надбавки за стаж служби, та інше, виходячи із вислуги років 25 років 06 місяців 20 днів тощо, станом на 01.05.2019 року, - не відповідає вимогам закону.

Натомість колегія суддів вважає, що з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню втрачена заробітна плата в розмірі 6 487,16 грн. щомісячно з 01 травня 2019 року по 01 травня 2020 року, оскільки вказаний розмір відшкодування визначений рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року, яке набрало законної сили.

Законом передбачене право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, у разі підвищення вартості життя, на підставі вимог ст. 1208 ЦК України, яка не є підставою даного позову.

Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про збільшення розміру відшкодування шкоди з інших підстав.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевказане, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Харківобленерго» підлягає частковому задоволенню. Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2021 року слід змінити; позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь ОСОБА_1 втрачену заробітну плату в розмірі 6 487,16 грн. щомісячно з 01 травня 2019 року по 01 травня 2020 року. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат. Зокрема зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (в тому числі витрати, пов`язані із проведенням експертизи).

Матеріали справи свідчать про те, що за клопотанням позивача у справі була призначена судово-медична експертиза (а.с.64-65 т.1), за проведення якої позивачем сплачено 7 728,50 грн.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням часткового задоволення позовних вимог (на 64%) з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на проведення судово-медичної експертизи в розмірі 4 946,24 грн. (64% від 7 728,50 грн.).

Крім того при звернені до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768,40 грн. Позивач був звільнений від сплати судового збору. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (на 64%), з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу позову в розмірі 491,80 грн. (64% від 768,40 грн.).

Разом з тим вимоги апеляційної скарги також задоволені частково (на 36%). При подачі апеляційної скарги Акціонерне товариство «Харківобленерго» сплатило судовий збір у розмірі 1 152,60 грн. Наявні підстави для компенсації відповідачу судового збору, сплаченого за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 415 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст. 141 ЦПК України).

З урахуванням вимог ч.10 ст. 141 ЦПК України з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 76,86 грн. (491,80 грн. 415 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2021 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь ОСОБА_1 втрачену заробітну плату в розмірі 6 487,16 грн. щомісячно з 01 травня 2019 року по 01 травня 2020 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судово-медичної експертизи в розмірі 4 946,24 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь держави судовий збір в розмірі 76,86 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова