Справа № 487/6496/20
Провадження № 2/487/740/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

29.10.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - вартості відновлювального ремонту автомобіля 14738,22 грн., вартості матеріального збитку завданого власникові автомобіля в розмірі 4912,87 грн., витрат пов`язаних з проведенням авто товарознавчої експертизи 2000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.09.2017р. в м. Миколаєві Кучмій Є.Г., керуючі т/з ВАЗ 21101 д/н НОМЕР_1 по пров. Транспортному в районі буд.9, змінив напрямок руху ліворуч, не впевнившись в безпеці свого маневру, внаслідок чого ОСОБА_3 , керуючі т/з Chevrolet Evanda д/н НОМЕР_2 був змушений, щоб уникнути зіткнення, змінити напрямок руху ліворуч, що призвело до наїзду на бордюрний камінь. В результаті даної ДТП т/з Chevrolet Evanda д/н НОМЕР_2 отримало механічні пошкодження. Постановою судді Заводського районого суду м. Миколаєва Біцюк А.В. від 06.11.2017р. ОСОБА_2 було визнано у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КпАП України. Він є власником автомобілю Chevrolet Evanda д/н НОМЕР_2 . Він звертався до відповідача про добровільне відшкодування матеріальних збитків, але отримав відмову. Страховий поліс у відповідача на момент ДТП був відсутній, в зв`язку з цим змушений звернутись про відшкодування майнової шкоди в судовому порядку.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у її відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у її відсутність, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

02.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому він зазначив, що в якості доказу позивачем надано звіт про оцінку автомобіля виконаний оцінювачем. Оскільки особа, яка провела таку оцінку не є експертом, то його звіт не є доказом по справі, так як по суті не відповідає вимогам висновку експерта встановлених Законом України «Про судову експертизу». Також зазначив, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, тому суд повинен з цих підстав відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При вирішенні спору суд керується вимогами ст.16 ЦК України, якою передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що 26.09.2017р. в м. Миколаєві Кучмій Є.Г., керуючі т/з ВАЗ 21101 д/н НОМЕР_1 по пров. Транспортному в районі буд.9, змінив напрямок руху ліворуч, не впевнившись в безпеці свого маневру, внаслідок чого ОСОБА_3 , керуючі т/з Chevrolet Evanda д/н НОМЕР_2 був змушений, щоб уникнути зіткнення, змінити напрямок руху ліворуч, що призвело до наїзду на бордюрний камінь. В результаті даної ДТП т/з Chevrolet Evanda д/н НОМЕР_2 отримало механічні пошкодження.

Постановою судді Заводського районого суду м. Миколаєва Біцюк А.В. від 06.11.2017р. (справа №487/5310/17) ОСОБА_2 було визнано у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КпАП України.

Власником автомобілю Chevrolet Evanda д/н НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Внаслідок даного ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Протоколом огляду транспортного засобу від 05.10.2017р. був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем Chevrolet Evanda д/н НОМЕР_2 (копія протоколу в додатках).

Для встановленні вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля була проведена (копія надається в додатках).

Згідно висновку експерта експертизи - звіту №165/10-17 про оцінку автомобіля Chevrolet Evanda LA69Z реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля складає 4912грн.87коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 14738грн.22коп.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування

Статті 41 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті першої Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо письмових пояснень відповідача щодо застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву позивачем було направлено до суду поштою 24.09.2021 року, що підтверджується штампом на конверті (а.с.29). Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2017 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень. Постанова набрала законної сили 17.11.2017 року. Позовна заява зареєстрована судом 29.10.2020 року. А тому позивачем не було пропущено строк позовної давності для звернення з відповідним позовом до суду.

За таких обстави, враховуючи, що відповідач вчинив адміністративне правопорушення, під час скоєння якого пошкодив майно, вартість ремонту якого позивач і просить стягнути з відповідача, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування завданої матеріальної шкоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди21651,09грн.

З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2840,80 грн., що складаються із 840,80 грн. сплаченого судового збору за майнову вимогу (а.с.1); 2000 грн. вартості проведення автотоварознавчої експертизи звіту згідно квитанції (а.с.11).

Керуючись ст.10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну у наслідок дорожньо-транспортної пригоди 19651,09 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 14738,22грн (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять вісім гривень 22 коп.). та вартості матеріального збитку завданого власникові автомобіля в розмірі 4912,87грн (чотири тисячі дев`ятсот дванадцять гривень 87 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2840,80 грн. (дві тисячі вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Гаврасієнко