Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6022/14-ц
Провадження № 4-с/711/72/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі:

представника скаржника ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко Валерії Олександрівни від 24.02.2020 року про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко Валерії Олександрівни від 24.02.2020 року про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги вказує, що 22.12.2015 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/6022/14-ц) його (скаржника) позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні належною йому частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом відновлення попереднього стану земельної ділянки, який існував станом на 23.01.2014 року задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 15.11.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 25.07.2018 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2015 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 15.11.2016 року залишено без змін.

В подальшому, він (скаржник) звернувся до Придніпровського відділу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження і 23.07.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59619994.

Також вказує, що 09.08.2019 року між ним та ОСОБА_2 була досягнута усна домовленість щодо залучення експерта.

30.01.2020 року державним виконавцем було направлено вимогу боржнику ОСОБА_2 щодо виконання рішення суду, а саме, згідно з Висновком № 03/20 комплексної судової будівельно-технічної експертизи від 10.01.2020 року, яка надійшла на адресу божника 27.01.2020 року. Вказаний висновок мав бути виконаний відповідачем протягом 10 робочих днів, а саме, він мав вчинити наступні дії: демонтувати стіну житлового будинку, яку ОСОБА_2 встановив на межі з земельною ділянкою спільного користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і перенести її на 0,15 метрів в сторону житлового будинку ОСОБА_2 ; відновити колонку водопостачання, яка була розташована на ділянці спільного користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кадастровий номер :02:011:0030; обрізати по контурам даху ДСП плиту на примиканні нового даху житлового будинку ОСОБА_2 до старого даху житлового будинку; закінчити покрівлю над житловим будинком ОСОБА_2 ; демонтувати стіни самовільної прибудови та частини її перекриття, даху та покрівлі за межами житлового будинку ОСОБА_2 та інші.

Однак, вказані вимоги державного виконавця боржником ОСОБА_2 виконані не були, а 24.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59619994 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказану постанову скаржник не отримував і лише 26.11.2020 року його представником, під час ознайомлення із архівними матеріалами виконавчого провадження № 59619994, було її виявлено, тому встановлений десятиденний строк звернення до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця ним був пропущений з поважних причин.

Скаржник вважає вказану постанову державного виконавця необгрунтованою, протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства та порушує його законні права та інтереси.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 59619994, на ОСОБА_2 був накладений штраф; рішення суду не виконано. У разі не виконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення на адресу боржника ОСОБА_2 та стягувача ОСОБА_3 , а також вручення останньому постанов від 01.10.2019 року та від 11.02.2020 року про накладення штрафу. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні також докази направлення, до моменту винесення постанови про його закінчення, на адресу Черкаського відділу поліції ГУ Національної поліції у Черкаській області подання державного виконавця про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за ухилення від виконання рішення суду та умисне не виконання виконавчого листа № 711/6022/14-ц від 25.02.2020 року, оформленого супровідним листом за вих. № 20684. Більше того, супровідний лист до подання на адресу Черкаського відділу поліції ГУ Національної поліції у Черкаській області оформлений пізніше, ніж сама постанова про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим вказує, що пункт 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає закінчення виконавчого провадження та надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону, тобто після повторного проведення виконавцем перевірки виконання рішення суду, винесення постанови про накладення штрафу та надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та вжиття заходів примусового виконання рішення суду, передбачених Законом.

Однак матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення на адресу боржника та стягувача постанов від 01.10.2019 року та від 11.02.2020 року, а також не містять доказів направлення, до моменту винесення постанови, на адресу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області подання державного виконавця про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ухилення від виконання судового рішення та умисне невиконання виконавчого листа №711/6022/14-ц від 25.02.2020 року. Також вказує, що сам супровідний лист до подання оформлений пізніше, ніж сама постанова про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає закінчення виконавчого провадження та надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 цього Закону, однак він (скаржник) 06.11.2020 року звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, який, відповідно до оскаржуваної постанови повинен бути повернутий, проте, в матеріалах справи № 711/6022/14-ц виконавчий лист та будь-які листи з виконавчої служби, де перебував на виконанні виконавчий лист №711/6022/14-ц від 20.12.2016 року, відсутні.

Також просить врахувати, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження порушує його (скаржника) права та позбавляє його права на повноцінне користування, володіння та розпорядження своєю власністю.

А тому, просить: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Теліженко Валерії Олександрівни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2020 року № 59619994 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/6022/14-ц; скасувати постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Теліженко Валерії Олександрівни про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2020 року № 59619994 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/6022/14-ц.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2021 року поновлено ОСОБА_3 строк для звернення до суду з даною скаргою та прийнято скаргу до провадження.

12.07.2021 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко В.О. надані суду письмові пояснення на скаргу ОСОБА_3 .

З наданих поясненнях державний виконавець вказує, що стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів) перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі не виконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного не виконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі не виконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за не виконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

У разі не виконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного не виконання рішення боржником без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказує, що 23.07.2019 року нею старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59619994 (вих. 19865), яку надіслано на адреси сторін рекомендованою кореспонденцією.

26.07.2019 року державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_2 було направлено вимогу та зобов`язано його протягом 10 робочих днів виконати рішення суду а саме, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 належною йому частиною земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 шляхом відновлення попереднього стану земельної ділянки станом на 23.01.2014 року та демонтажу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за власні кошти самовільної добудови до їх частини будинку та самовільно збудованої мансарди, а також привести до будівельних та земельних норм добудову до літньої кухні, відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за № 10-14 від. 06.06.2014 р., який визнати невід`ємною частиною рішення суду.

Згідно поштового ідентифікатора № 434 01.08.2019 року боржник отримав вказану вимогу державного виконавця.

09.08.2019 року між боржником ОСОБА_2 та стягувачем ОСОБА_3 в присутності державного виконавця Теліженко В.О. на підставі акту державного виконавця складена усна домовленість про залучення експерта на 05.09.2019 року.

06.09.2019 року державним виконавцем було отримано письмову заяву боржника ОСОБА_2 , в якій він просить зафіксувати, що ним були добровільно виконані всі вказані вимоги судового рішення, ще в серпні 2019 року, тобто до надходження йому листів з вимогами державного виконавця.

02.09.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні № 59619994, згідно з якою експертом було залучено ОСОБА_6 , який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 виданого ЦЕКК Міністерства юстиції України 20.04.2012 року.

05.09.2019 року, відповідно до акта державного виконавця, при здійснені запланованих виконавчих дій за адресою АДРЕСА_1 , було встановлено, що постановою від 02.09.2019 року був залучений експерт для здійснення незалежного оцінювання. Стягувач ОСОБА_3 з постановою ознайомлений. В присутності державного виконавця та свідків ОСОБА_2 заявив, що протягом найближчих 10 днів оплатить на рахунок ТОВ «КОНТАКТ-СЕРВІС» витрати на здійснення незалежної експертизи. У зв`язку з відсутністю рішення експерта державний виконавець не може зазначити, що рішення суду виконано боржником в повному обсязі. Наступне здійснення виконавчих дій переноситься на невизначену дату, до проведення експертних замірів та отримання висновку експерта.

12.09.2019 року державним виконавцем було отримано лист від TOB «КОНТАКТ- СЕРВІС», в якому було зазначено, що вартість експертизи по справі буде складати 5 000 грн., і державного виконавця просять визначити платника за дану експертизу.

13.09.2019 року державним виконавцем була надана відповідь ТОВ «КОНТАКТ- СЕРВІС», відповідно до якої, витрати на проведення експертизи покладено на боржника ОСОБА_2

01.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян № 59619994 на підставі не сплати витрат за проведення експертизи станом на 01.10.2019 року боржником ОСОБА_2 , що унеможливлює отримання експертної оцінки і є прямим ухиленням від виконання рішення суду.

При цьому, державний виконавець вказує, що в доданих до матеріалів судової справи копіях матеріалів виконавчого провадження відсутні завірені належним чином копії підтвердження про відправку постанови про накладення штрафу сторонам виконавчого провадження, оскільки термін зберігання журналів відправлення рекомендованої та простої кореспонденції складає один рік.

В подальшому, 04.10.2019 року державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_2 було направлено вимогу та зобов`язано його протягом 10 робочих днів виконати рішення суду, а саме, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 належною йому частиною земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , шляхом відновлення попереднього стану земельної ділянки станом на 23.01.2014 року та демонтажу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за власні кошти самовільної добудови до їх частини будинку та самовільно збудованої мансарди, а також привести до будівельних та земельних норм добудову до літньої кухні, відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за № 10-14 від. 06.06.2014 року, який визнати невід`ємною частиною рішення суду.

27.01.2021 року державний виконавець, після здійснення оплати боржником ОСОБА_2 призначеної Комплексної судової будівельно-технічної експертизи, отримала висновок № 03/20/ буд., складений 10.01.2020 року судовим експертом Гнатоком В.Г., та 30.01.2020 року направила на адресу боржника ОСОБА_2 вимогу із зобов`язанням протягом 10 робочих днів виконати рішення суду, а саме, згідно з висновком №03/20/ буд. Комплексної судової будівельно-технічної експертизи від 10.01.2020 року, оскільки останнім демонтажні роботи виконані не в повному обсязі. Відповідно до поштового ідентифікатора №671 01.02.2020 року боржник отримав вказану вимогу державного виконавця особисто.

10.02.2020 року державному виконавцю надійшла заява боржника ОСОБА_2 , в якій він вказує, що не зміг в строки виконати вимогу державного виконавця, тому що стягувач ОСОБА_3 встановив йому перешкоди в здійсненні демонтажу та вказав прохання забезпечити його та його робітників на час виконання демонтажних робіт державним виконавцем.

11.02.2020 року згідно акту державного виконавця та перевірки виконання вимоги боржником ОСОБА_2 судове рішення не виконано в повному обсязі, тому 11.02.2020 року державним виконавцем винесену постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян № 59619994 через не виконання ним рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси, на підставі якого був виданий виконавчий лист № 711/6022/14-ц від 20.12.2016 року.

Також зазначає, що в доданих до матеріалів судової справи копіях матеріалів виконавчого провадження № 59619994 міститься завірена належним чином копія підтвердження про відправку постанови про накладення штрафу сторонам виконавчого провадження.

12.02.2020 року державному виконавцю надійшла заява боржника ОСОБА_2 , в якій він вказує, що не згоден з висновком державного виконавця в частині демонтажу стіни житлового будинку, яку ОСОБА_2 встановив на межі з земельною ділянкою спільного користування його та ОСОБА_3 , та перенесенням її на 0.15 м. в сторону свого житлового будинку, а також в частині відновлення колонки водопостачання, яка була розташована на ділянці спільного користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кадастровий номер :02:011:0030. Також, боржником було зазначене прохання щодо повторного залучення експерта ОСОБА_6 , котрий на думку боржника надасть чіткий висновок по цим питанням.

24.02.2020 року старшим державним виконавцем Теліженко В.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно з пунктом 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документу у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63) та виокремлено в окремі виконавчі провадження постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, виконавчого збору, штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Щодо тверджень скаржника ОСОБА_3 , що він не отримував постанову про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець вказує, що в доданих до матеріалів судової справи копіях матеріалів виконавчого провадження № 59619994 міститься завірена належним чином копія підтвердження про відправку вказаної постанови боржнику ОСОБА_2 , стягувачу ОСОБА_3 та Придніпровському районному суду м. Черкаси разом з виконавчим листом № 711/6022/14-ц від 20.12.2016 року.

Разом з тим, 25.02.2020 року до Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Черкаській області за адресою м. Черкаси. вул. Пастерівська, 104, рекомендованим листом направлено подання про вирішення питання стосовно притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ознаками ст. 382 КК України, доказом чого є відповідне підтвердження про відправку зазначеного подання до Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Черкаській області.

Також вказує, що постанова про закінчення виконавчого провадження та подання про кримінальну відповідальність були винесені в один день - 24.02.2020 року, але працівник канцелярії відправив вказане подання адресату на наступний день, що відповідає вимогам Інструкцієї з діловодства. Саме тому на поданні про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності стоїть дата 25.02.2020 року.

Таким чином, вважає наведене скаржником обгрунтування своїх вимог по справі №711/6022/14-ц недостатнім для визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження і просить суд відмовити в задоволенні його скарги.

13.07.2021 року боржником ОСОБА_2 подано до суду відзив на скаргу ОСОБА_3 на постанову про закінчення виконавчого провадження, в якому останній вказує на те, що доводи скаржника є надуманими, а сама скарга є такою, що не підлягає до задоволення. Також вказує, що фактичні дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Теліженко В.О. повною мірою відповідали визначеному ст. ст. 26, 39, 63 Закону України «Про виконавче провадження» механізму її дій при виконанні рішення зобов`язального характеру саме в процесуальній частині, оскільки щодо висновків державного виконавця про стан виконання рішення у ОСОБА_2 були істотні зауваження, проте в даному випадку предметом розгляду в межах скарги ОСОБА_3 є саме процесуальні питання.

Крім того, просив врахувати, що державний виконавець здійснив повторно перевірку стану виконання рішення, зафіксував його невиконання (при цьому між державним виконавцем та боржником наявні розбіжності у трактуванні ступеню не виконання рішення), наклав повторно штраф, а також здійснив повідомлення до органу Національної поліції. Виконання без участі боржника в цьому випадку, безумовно, є неможливим. Тому, виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, одночасно надіславши також до органу Національної поліції повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Отже, вимоги ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем були дотримані. При цьому, наявні в матеріалах виконавчого провадження реєстри поштових відправлень свідчать про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження була відправлена всім учасникам виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 скаргу підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Теліженко Валерії Олександрівни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 59619994 від 24.02.2020 року з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/6022/14-ц, а саму постанову про закінчення виконавчого провадження № 59619994 від 24.02.2020 року скасувати.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_3 на неправомірні дії державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав, викладених у наданому ним письмовому відзиві на скаргу.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

В судове засідання представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, однак, 12.07.2021 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Теліженко В.О. подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника виконавчої служби.

Заслухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали скарги, в тому числі, копії матеріалів виконавчого провадження № 59619994, направлені на адресу суду Придніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України та частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

За положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 26 вищевказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 вказаного вище Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що належать негайному виконанню).

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 3 статті 18 вказаного вище Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що належать виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

З аналізу наведених норм судом встановлено, що державному виконавцю надано право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону).

Згідно з частинами 1, 2 статті 63 Закону «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі не виконання без поважних причин боржником рішення виконавець приймає постанову про накладення на боржника штрафу, у якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що належить негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 статті 63 даного Закону встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі не виконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні встановлено, що на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2015 року, яке постановою Верховоного суду від 25.07.2018 року залишено в силі у незміненій рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 15.11.2016 року частині, у справі № 711/6022/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будівлями та спорудами шляхом встановлення земельного сервітуту, Придніпровським районним судом м. Черкаси 20.12.2016 року був виданий виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 належною йому частиною земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 шляхом відновлення попереднього стану земельної ділянки станом на 23 січня 2014 року та демонтажу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за власні кошти самовільної добудови до їх частини будинку та самовільно збудованої мансарди та привести до будівельних та земельних норм добудову до літньої кухні, відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно технічного дослідження за № 10-14 від 06.06.2014 року, який визнано невід`ємною частиною рішення суду (а.с. 20-24, 143-151, 195-198, 201-202).

18.07.2019 року до Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області позивачем ОСОБА_3 була подана заява про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.12.2016 року № 711/6022/14-ц (а.с. 199-200).

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, правонаступником якого є Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_7 , на підставі заяви стягувача ОСОБА_3 від 18.07.2019 року, 23.07.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59619994 з виконання вказаного вище виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.12.2016 року № 711/6022/14-ц (а.с. 140-141).

26.07.2019 року державним виконавцем на адресу боржника: АДРЕСА_2 , було направлено вимогу та зобов`язано ОСОБА_2 протягом 10 робочих днів виконати рішення суду а саме, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 належною йому частиною земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 шляхом відновлення попереднього стану земельної ділянки станом на 23.01.2014 року та демонтажу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за власні кошти самовільної добудови до їх частини будинку та самовільно збудованої мансарди та привести до будівельних та земельних норм добудову до літньої кухні, відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за № 10-14 від. 06.06.2014 року, який визнано невід`ємною частиною рішення суду (а.с. 136).

09.08.2019 року між боржником ОСОБА_2 та стягувачем ОСОБА_3 в присутності державного виконавця Теліженко В.О. на підставі акту державного виконавця складена усна домовленість про залучення експерта, оскільки при здійсненні виконавчих дій за адресою АДРЕСА_1 , було з`ясовано, що самостійно виконати рішення боржником без додаткових документів, а саме рішень всіх судових інстанцій а також залучення експерта неможливо. Боржник ОСОБА_2 погодився за власні кошти найняти експерта, про що повідомити державного виконавця (а.с. 131, 132).

02.09.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні № 59619994, відповідно до якої експертом було залучено експерта ОСОБА_6 , який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 виданого ЦЕКК Міністерства юстиції України 20.04.2012 року (а.с 126-127).

05.09.2021 року, відповідно до акту державного виконавця Теліженко В.О., при здійснені запланованих виконавчих дій за адресою АДРЕСА_1 , нею було встановлено, що постановою від 02.09.2019 року був залучений експерт для здійснення незалежного оцінювання. Стягувач ОСОБА_3 з постановою ознайомлений. В присутності державного виконавця та свідків ОСОБА_2 заявив, що протягом найближчих 10 днів оплатить на рахунок ТОВ «КОНТАКТ-СЕРВІС» витрати на здійснення незалежної експертизи. У зв`язку з відсутністю рішення експерта державний виконавець не може зазначити, що рішення суду виконано боржником в повному обсязі (а.с. 123 -124).

01.10.2019 року державним виконавцем Теліженко В.О. винесено постанову № 59619994 про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», через несплату ним витрат за проведення експертизи, станом на 01.10.2019 року, що унеможливлює отримання експертної оцінки і є прямим ухиленням від виконання рішення суду (а.с. 119-120).

Як вбачається із супровідного листа за вих. № 28451 від 01.10.2021 року, вказана постанова була направлена в.о. начальника відділу Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Доброхліб Т.А. на адреси боржника ОСОБА_2 та стягувача ОСОБА_3 (а.с. 118).

04.10.2019 року державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_2 було направлено вимогу та зобов`язано його протягом 10 робочих днів виконати рішення суду а саме, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 належною йому частиною земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , шляхом відновлення попереднього стану земельної ділянки станом на 23.01.2014 року та демонтажу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за власні кошти самовільної добудови до їх частини будинку та самовільно збудованої мансарди та привести до будівельних та земельних норм добудову до літньої кухні, відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за №10-14 від 06.06.2014 року, який визнано невід`ємною частиною рішення суду (а.с. 116-117).

Також, 30.01.2020 року державний виконавець на адресу боржника направив вимогу та зобов`язав боржника ОСОБА_2 протягом 10 робочих днів виконати рішення суду а саме, згідно висновку № 03/20/буд. Комплексної судової будівельно-технічної експертизи від 10.01.2020 року, який виконавець отримав 27.01.2020 року (а.с. 48-49, 75-76).

11.02.2020 року державним виконавцем було складено акти про невиконання боржником ОСОБА_2 судового рішення (а.с. 59-60, 61-62)

Крім того, 11.02.2020 року згідно складеного акту від 11.02.2020 року, державним виконавцем винесено постанову № 59619994 про накладення на боржника штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян через невиконання ним рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси та виконавчого листа № 711/6022/14-ц від 20.12.2016 року в повному обсязі, та направлено її стягувачу ОСОБА_3 і боржнику ОСОБА_2 (а.с. 53-62), що стверджується відповідними фіскальними чеками та списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та реєстром відправлення простої кореспонденції (а.с. 55-58).

12.02.2020 року боржник ОСОБА_2 звернувся до начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси із заявою, в якій вказує, що не згоден з висновком державного виконавця в частині демонтажу стіни житлового будинку, яку він встановив на межі із земельною ділянкою спільного користування його та ОСОБА_3 , та перенесенням її на 0,15 м. в сторону свого житлового будинку, а також відновлення колонки водопостачання, яка була розташована на ділянці спільного користування його та ОСОБА_3 , кадастровий номер :02:011:0030. Також, боржником було зазначене прохання щодо повторного залучення експерта ОСОБА_6 , який на думку боржника надасть чіткий висновок по цим питанням (а.с. 46-48). На вказану заяву боржнику ОСОБА_2 25.02.2021 року державним виконавцем була надана відповідь про відсутність підстав для повторного залучення судового експерта ОСОБА_6 (а.с. 44-45).

24.02.2020 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко В.О., на підставі пункту 11 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документу у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження») винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та виокремлення в окремі виконавчі провадження постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, виконавчого збору, штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (а.с. 32-33).

Вказана постанова про закінчення виконавчого провадження 24.02.2021 року начальником відділу Придніпровського ВД ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Трохименко Ю.В. була направлена на адреси боржника ОСОБА_2 , стягувача ОСОБА_3 , а також була направлена на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси разом з виконавчим листом № 711/6022/14-ц від 20.12.2016 року (а.с. 31), що стверджується фіскальними чеками та реєстром на відправлення простої кореспонденції (а.с. 34-37).

Крім того, старшим державним виконавцем Придніпровського ВД ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Теліженко В.О. було складено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке 25.02.2020 року було скероване до Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Черкаській області, на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» для вирішення питання про притягнення до відповідальності за ознаками ст. 382 КК України гр. ОСОБА_2 (а.с. 39-42). Факт відправки даного повідомлення до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області стверджується також фіскальним чеком від 25.02.2020 року (а.с. 43).

Звертаючись до суду з даною скаргою, скаржник ОСОБА_3 просить визнати дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко В.О. про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 59619994 від 24.02.2020 року неправомірними та скасувати вказану постанову, оскільки останньою було порушено механізм дій державного виконавця при виконанні рішення зобов`язального характеру визначений ст. ст. 26, 39, 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). За приписами статті 214 ЦПК України 2004 року визначення характеру спірних правовідносин відповідно до установлених обставин у справі, а також визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, належить до обов`язків суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Під захистом права розуміється застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, компенсація витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач, скаржник), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання чи оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.20218 року (справа № 128/2994/16-ц, провадження № 61-6164св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.20218 року (справа № 352/1021/19, провадження № 61-7648св20).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22.05.2019 року (справа № 524/6164/17 (провадження № 61-7152св18).

В даному випадку державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко В.О. у виконавчому провадженні ВП №59619994 вживалися заходи на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2015 року та виданого 20.12.2016 року на його виконання виконавчого листа №711/6022/14-ц, а саме направлялися неодноразові вимоги боржнику ОСОБА_2 , неодноразово проводилася перевірка виконання боржником судового рішення, за результатами якої складися акти про невиконання ОСОБА_2 судового рішення, залучався експерт, на боржника ОСОБА_2 накладалися стягнення у вигляді штрафів у розмірі 100 та 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та було складено повідомлення про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, яке 25.02.2021 року було скероване до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Таким чином, державним виконавцем було вжито всіх необхідних заходів на примусове виконання боржником ОСОБА_2 вищевказаного рішення, яке не може бути виконане без участі боржника. Тому, відповідно державним виконавцем 24.02.2020 року на підставі ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» і було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №59619994.

Суд погоджується з тим, що повідомлення про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, мало б передувати постанові про закінчення виконавчого провадження та її надісланню до органу досудового розслідування, а в даному випадку таке повідомлення було направлено до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області 25.02.2020 року, тобто після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Однак враховуючи, що таке повідомлення було складене державним виконавцем та на наступний день, а саме 25.02.2020 року було направлене до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, відповідно державному виконавцю в даному виконавчому провадженні, у випадку скасування оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, вже немає необхідності вчиняти якісь виконавчі дії, окрім як винести нову постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тому, в даному випадку, суд вважає, що скасування оспорюваної постанови старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко В.О. про закінчення виконавчого провадження № 59619994 від 24.02.2020 року та визнання дій державного виконавця Теліженко В.О. неправимірними не забезпечуватиме відновлення порушеного права скаржника ОСОБА_3 на належне та в повному обсязі виконання боржником ОСОБА_2 рішення суду. Таке своє право він зможе відновити за наслідками вирішення подання стосовно притягнення до відповідальності боржника ОСОБА_2 до відповідальності за ознаками ст. 382 КК України.

Крім того, суд зазначає, що дослідженням наданого старшим державним виконавцем виконавчого провадження № 59619994 (в копіях), не встановлено інших порушень з боку старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко В.О. при виконанні рішення Придніпровського районного м. Черкаси від 22.12.2015 року, яке носить зобов`язальний характер.

Так, з наданих суду матеріалів вбачається, що постанови про накладення штрафів на боржника ОСОБА_2 через невиконання рішення суду в повному обсязі, направлялись старшим державним виконавцем Теліженко В.О., як боржнику так і стягувачу, що стверджується відповідними фіскальними чеками та списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та реєстром відправлення простої кореспонденції.

Повідомлення старшого державного виконавця Придніпровського ВД ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Теліженко В.О. про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, було скероване до Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Черкаській області 25.02.2020 року, що стверджується відповідним фіскальним чеком та списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів.

Постанова про закінчення виконавчого провадження № 59619994 від 24.02.2020 року була направлена його учасникам, а також була направлена органу, який видав виконавчий лист, що став підставою відкриття вказаного виконавчого провадження, в даному випадку до Придніпровського районного суду м. Черкаси, а також на адресу суду був повернутий і сам виконавчий лист, що також стверджується відповідними фіскальними чеками, реєстром на відправлення кореспонденції від 25.02.2021 року та списком згурпованих поштових відправлень.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії та постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко Валерії Олександрівни від 24.02.2020 року про закінчення виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 3, 12, 80, 81, 259, 260, 261,263, 447-453 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко Валерії Олександрівни від 24.02.2020 року про закінчення виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 21.07.2021 року.

Головуючий В.М. Скляренко