Ухвала

23 липня 2021 року

м. Київ

справа № 225/1221/20

провадження № 61-11007ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2021 року Кабінет Міністрів України із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки вона не відповідає вимогам частини другої статті 389, пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що відповідно до частини 2 статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень у цій справі є:

1) неправильне застосування судом апеляційної інстанції частини другої статті 1168 Цивільного кодексу України, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

2) неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в частині застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини як джерела права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував вказану норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палата Верховного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/378/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

3) порушення судами першої та апеляційної інстанцій частини четвертої статті 58 ЦПК України в частині визначення представника держави у справі, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування вказаної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палити Верховного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц та застосованою судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У касаційній скарзі заявник також посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема ухвалення судових рішень на підставі неналежних та недостовірних доказів.

Проте, посилаючись на необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц, заявник вмотивовано не обґрунтував необхідності такого відступлення від зазначеного висновку.

Зокрема, заявник не зазначив від якого саме висновку зі сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц висновків та щодо застосування якої норми права необхідно відступити, у якій спосіб та щодо яких правовідносин апеляційний суд застосував цей висновок, який правовий висновок необхідно сформулювати після відступлення від попереднього висновку, як це може вплинути на вирішення спору у цій справі.

Також, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме на встановлення обставин справи, що мають суттєве значення, на підставі неналежних та недостовірних доказів, заявник не конкретизував з яких з передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України підстав оскаржуються судові рішення.

Указані недоліки касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Тому заявнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, зокрема, відповідно до пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу навести у касаційній скарзі конкретне обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у відповідній постанові Верховного Суду, зазначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження з передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України підстав.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 03 червня 2021 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко