КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року

м. Київ

справа №761/8450/17

провадження № 22-ц/824/5403/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Загальноосвітня школа №95 м. Києва, Управління освіти, молоді та спорту Долинської районної державної адміністрації, Івано-Франківський обласний центр зайнятості

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року у складі судді Пономаренко Н.В.

у справі за заявою позивача ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди внаслідок порушення законодавства, уточнення підстав позову та зміни ціни позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Загальноосвітньої школи №95 м. Києва, Управління освіти, молоді та спорту Долинської районної державної адміністрації, Івано-Франківського обласного центру зайнятості про відшкодування упущеної вигоди,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації упущену вигоду у сумі 155 694,96 грн, а також витрати на ксерокс документів, транспортні витрати та витрати на проживання і харчування в м. Києві за час розгляду позову судом.

У жовтні 2020 року позивач подала до суду заяву про уточнення підстав позову та зміну ціни позову, в якій просила стягнути 707 100,65 грн упущеної вигоди, з яких: 64 896,45 грн з Івано-Франківського обласного центру зайнятості; 14 536,59 грн з управління освіти, молоді та спорту Долинської районної державної адміністрації; 627 667,61 грн солідарно з Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації та Школи І-ІІІ ступенів №95 Шевченківського району м. Києва, а також провести розподіл судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року відмовлено в прийнятті та повернуто заяву позивача.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій з урахуванням поданих доповнень просила оскаржувану ухвалу скасувати, зобов`язати Шевченківський районний суд м. Києва прийняти та розглянути заяву про уточнення підстав позову, зміну ціни позову.

В обґрунтування скарги зазначала, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також такою, що порушує права, свободи та інтереси позивача.

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, застосував норм права, які не підлягали застосуванню, а саме ст. 37, 38, 40, 259, 260 ЦПК України. Наголошує на тому, що у повному тексті оскаржуваної ухвали, яка отримана апелянтом, змінено резолютивну частину такої ухвали та застосовано лише ст. 49 ЦПК України, що свідчить про зміну судового рішення поза судовим засіданням.

Стверджує, що районним судом не враховано того, що заява про уточнення підстав позову та зміни ціни позову була подана 19 жовтня 2020 року, тобто у межах строку дії карантину, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних постійних заходів на території із значним поширенням гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SAPS-CoV-2» №641, а таму строки на подання такої заяви повинні продовжуватися до кінця строку дії карантину, тобто до 19 грудня 2020 року.

Вважає, що судом першої інстанції не застосовано ст. 56 Конституції України та ст.ст. 16, 22, 1192, 1166, 623, 900 ЦК України.

Зазначає, що не могла передбачити того, що у судовому засіданні від 19 жовтня 2020 року, на якому позивач присутньою не була, буде закрито підготовче провадження та справу призначать до судового розгляду.

15 березня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив начальника Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації - Ярової Є., в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

15 березня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшов також відзив директора Івано-Франківського обласного центру зайнятості - Цимбалюка В.Д., в якому він просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

19 березня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив директора Школи І-ІІІ ступенів №95 Шевченківського району м. Києва Півоварової В., у якому остання просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті та повертаючи заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 очікувано передбачила об`єктивну неможливість отримання судом заяви про уточнення підстав позову та зміни ціни позову на час проведення судового засідання в день направлення фактично нової редакції позову.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Як убачається з матеріалів справи, у судовому засіданні, що відбулось 15 липня 2020 року та в якому була присутня позивач, оголошено перерву до 19 жовтня 2020 року.

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надіслала до суду засобами поштового зв`язку заяву про стягнення упущеної вигоди внаслідок порушення законодавства (ч. 2 ст. 22 ЦПК України): уточнення підстав позову, зміна ціни позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 26 січня 2021 року на 15 год. 30 хв.

У судовому засіданні 26 січня 2021 року ОСОБА_1 під час розгляду справи по суті заявлених вимог підтримала вказану заяву та просила долучити її до матеріалів справи.

Відповідно п. 2 ч. 2 та ч. 3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Таким чином, зважаючи на те, що справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні, ОСОБА_1 була вправі збільшити чи зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову до закінчення підготовчого засідання.

Разом з тим, заява про стягнення упущеної вигоди внаслідок порушення законодавства (ч. 2 ст. 22 ЦПК України): уточнення підстав позову, зміна ціни позову від 19 жовтня 2020 року надійшла до суду 22 жовтня 2020 року, тобто вже після постановлення ухвали про початок розгляду справи по суті.

При цьому, ОСОБА_1 , будучи обізнаною про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 19 жовтня 2020 року, не з`явилася (т. 32 а.с. 136).

Про те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року було закрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 26 січня 2021 року на 15 год. 30 хв. дізналася 19 жовтня 2020 року, про що свідчить власноручно написана відповідна розписка (т. 32 а.с. 168, 169).

Будь-яких заяв, у тому числі про зміну підстав та предмету позову, збільшення або зменшення позовних вимог, ОСОБА_1 , перебуваючи особисто 19 жовтня 2020 року у суді, не подавала та жодним чином не заявляла про свій намір подати таку заяву.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зважаючи на викладене, надсилаючи вказану заяву засобами поштового зв`язку у день призначеного засідання, а саме 19 жовтня 2020 року, позивач завідомо розуміла про неможливість отримання такої заяви того ж дня судом, а отже об`єктивну неможливість її розгляду.

Таким чином, колегія суддів уважає висновки суду першої інстанції про повернення заяви позивача правильними, враховуючи подання такої заяви з порушенням строків, передбачених ст. 49 ЦПК України, та не заявлення ОСОБА_1 клопотання про поновлення процесуального строку та про наявність поважних причин для його поновлення.

Доводи апелянта щодо подачі заяви у строк дії карантинних заходів не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року №211 на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), яким передбачено, що суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень указаного Закону, процесуальні строки, що були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України №540-ІХ від 30 березня 2020 року закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

З огляду на викладене та за обставин, коли ОСОБА_1 подала заяву про уточнення підстав позову та зміну ціни позову 19 жовтня 2020 року, тобто після набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року №731-ІХ, не направивши при цьому заяву про продовження процесуального строку, порушення якого зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, та будучи обізнаною про закриття підготовчого судового засідання і призначення справи до розгляду по суті, остання не набула права на автоматичне продовження процесуального строку у зв`язку з карантинними обмеженнями.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

За викладених обставин, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали місцевого суду - без змін, як такої, що є законною та постановленою з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргупозивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року про повернення заяви - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик