Справа № 185/4380/20
Провадження № 2/185/308/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Гарбулінської-Лігачової Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявоюдо Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, уточнивши її в подальшому, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати рішення сесії сьомого скликання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1105-19/VII про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0347, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю вимогам чинного законодавства України; визнати протиправним та скасувати рішення сесії сьомого скликання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1106-19/VII про відмову у затверджені проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 площею 0,3501 га, цільове призначення (01.03) для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0348, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю вимогам чинного законодавства України; зобов`язати Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області розглянути заяви ОСОБА_1 від 10.10.2019 року та вчинити дії по затвердженню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність площею 0,2500 га, цільове призначення (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0347, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; а також проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,3501 га, цільове призначення (01.03) для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0348, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Рішеннями Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області сьомого скликання, девьятнадцятої сесії № 151-19/УІІ та № 153-19/УІІ позивачу було надано дозвіл на замовлення та розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,3501 га, в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд - 0,00 га, та для ведення особистого селянського господарства 0,3501 га; а також надано дозвіл на замовлення та складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,25 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та поруд 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 .Таким чином, були розроблені вищезазначений проект землеустрою та складена технічна документація на земельні ділянки. 21.09.2018 року була проведена державна реєстрація земельних ділянок, а саме, віповідно до Витягів з Державного земельного кадастру земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.2500 га, з цільовим призначенням 02.01- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) присвоєний кадастровий номер :02:001:0347; земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.3501 га, з цільовим призначенням 01.03 - для ведення особистого селянського господарства присвоєний кадастровий номер :02:001:0348.Рішенням Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Сьомого скликання Сімнадцятої сесії № 209-17/УІІ від 21 березня 2017 року про добровільне об`єднання територіальних громад були об`єднані територіальні громади сіл Межиріч, Домаха, АДРЕСА_2 АДРЕСА_2 . Тому, позивач звернувся до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області із заявами про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування вищезазначеного житлового будинку та про затвердження проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.Рішенням сесії сьомого скликання, дев`ятнадцятої сесії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1105-19/VII було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0347, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням сесії сьомого скликання, дев`ятнадцятої сесії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1106-19/VII було відмовлено у затверджені проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 площею 0,3501 га, цільове призначення (01.03) для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0348, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, висновком відділу містобудування і архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Павлоградської районної державної адміністрації від 09.07.2018 року № 175/10-12/18 було погоджено розроблений ПП «Геолайф» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3501 га, за адресою: АДРЕСА_1 на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Позивач вважає рішення відповідача протиправними, які підлягають скасуванню, з зобов`язанням відповідача за його заявами від 10.10.2019 року вчинити дії щодо затвердження проекту землеустрою, технічної документації та передачі у власність спірних земельних ділянок.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Представником відповідача, у порядку ст. 178 ЦПК України, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою, технічної документації та передачі у власність спірних земельних ділянок стала відсутність погодження меж суміжних землекористувачів, а також відсутність внесення змін з боку позивача до землевпорядної документації. Так, виїзною комісією Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 30.10.2019 року було здійснено обстеження спірної земельної ділянки та складено акт про те, щоб рекомендувати ОСОБА_1 внести зміни в документацію із землеустрою для виправлення помилок допущених при обмірах земельної ділянки, так як комісією було встановлено, що попередня зйомка земельної ділянки не відповідає її фактичній конфігурації. Зазначений акт комісії був затверджений рішенням сесії сьомого скликання дев`ятнадцятої сесії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1104-19/VII.

У судовому засіданні позивач, його представник просили задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі на підставах та доводах, викладених у позові.

Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю на підставах і доводах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_3 , яка є суміжним землекористувачем з позивачем, а саме, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомила про те, що позивачем не вірно визначається межа з її земельною ділянкою, яка нею належним чином не зареєстрована, чим порушуються її права щодо користування земельною ділянкою.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_4 , яка була землевпорядником Карабинівської сільради Павлоградського району Дніпропетровької ради, підтвердила доводи представника відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Від надання пояснень інших заявлених свідків, представники сторін відмовились в ході розгляду справи.

Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішеннями Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області сьомого скликання, девятнадцятої сесії № 151-19/УІІ та № 153-19/УІІ позивачу було надано дозвіл на замовлення та розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,3501 га, в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд - 0,00 га, та для ведення особистого селянського господарства 0,3501 га; а також надано дозвіл на замовлення та складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,25 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та поруд 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України.

Згідно із частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, зокрема, для особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, визначеної статтею 121 цього Кодексу, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV), у строки, що обумовлюються угодою сторін.

З метою виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач уклав договір з ПП Геолайф, яке й виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність останньому для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , який було перевірено Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Висновком відділу містобудування і архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Павлоградської районної державної адміністрації від 09.07.2018 року № 175/10-12/18 було погоджено розроблений ПП «Геолайф» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3501 га, за адресою: АДРЕСА_1 на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

21.09.2018 року була проведена державна реєстрація земельних ділянок, а саме, віповідно до Витягів з Державного земельного кадастру земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.2500 га, з цільовим призначенням 02.01- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) присвоєний кадастровий номер :02:001:0347; земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.3501 га, з цільовим призначенням 01.03 - для ведення особистого селянського господарства присвоєний кадастровий номер :02:001:0348.

За змістом ч. 1 ст. 193 ЗК України Державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлюються Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно ч. 1 ст. 5 вказаного вище Закону, ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Відповідно до вимог частини 1 статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відомості про земельні ділянки, що вносяться до Державного земельного кадастру, визначені в частині 1 статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», серед яких, зокрема, кадастровий номер, місце розташування, опис меж, площа, міри ліній по периметру, координати поворотних точок меж, а також дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі.

При цьому, згідно з вимогами ч.1 ст.11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Аналогічне положення міститься також в п.156 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051.

Рішенням Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Сьомого скликання Сімнадцятої сесії № 209-17/УІІ від 21 березня 2017 року про добровільне об`єднання територіальних громад були об`єднані територіальні громади сіл Межиріч, Домаха, АДРЕСА_2 АДРЕСА_2 .

Тому, позивач звернувся до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області із заявами від 10.10.2019 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування вищезазначеного житлового будинку та про затвердження проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Проте, рішенням сесії сьомого скликання, дев`ятнадцятої сесії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1105-19/VII було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0347, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; рішенням сесії сьомого скликання дев`ятнадцятої сесії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1106-19/VII було відмовлено у затверджені проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 площею 0,3501 га, цільове призначення (01.03) для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0348, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставами для такої відмови позивачу з боку відповідача, як встановлено в судовому засіданні, стала відсутність погодження меж земельних ділянок з суміжними землекористувачами, а також відсутність внесення змін, за рекомендаціями Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з боку позивача до його землевпорядної документації.

Так, виїзною комісією Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 30.10.2019 року було здійснено обстеження спірної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та складено акт про те, щоб рекомендувати ОСОБА_1 внести зміни в документацію із землеустрою для виправлення помилок допущених при обмірах земельної ділянки, так як комісією було встановлено, що попередня зйомка земельної ділянки не відповідає її фактичній конфігурації. Зазначений акт комісії був затверджений рішенням сесії сьомого скликання дев`ятнадцятої сесії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1104-19/VII.

Проте, встановлені комісією дані різняться з даними встановленими сертифіцірованим приватним підприємством Геолайф, комплекс робіт якого включав: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також встановлення меж земельної ділянки в натурі та закріплення їх межовими знаками.

Судом встановлено, що суміжними користувачами земельних ділянок з позивачем є ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ), земельні ділянки яких не приватизовані, не зареєстровані в Державному земельному кадастрі України та, які не погоджуються з розмірами земельної ділянки визначеної ПП Геолайф на замовлення позивача.

Як вбачається з акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_1 , складеного виконавцем робіт ПП «Геолайф», сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 , остання в присутності суміжних користувачів земельних ділянок ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 передала межові знаки у кількості 4 штук, проте, підписи зазначених суміжних землекористувачів у акті відсутні, що свідчить про те, що суміжні землекористувачі були обізнані, щодо визначення межових знаків, але свої підписи у акті відмовились поставити.

Статтею 186 Земельного кодексу України, так і Законом України «Про землеустрій», зокрема, статтею 50 цього Закону, не передбачено обов`язку погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із суміжними землекористувачами.

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Відповідно до статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки), кадастровий план земельної ділянки, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

Зідно з положеннями статті 55 Закону № 858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18).

Тобто, законом вимагається лише присутність власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноважених ним (ними) осіб при встановленні меж земельних ділянок в натурі й не передбачено обов`язку погоджувати з цими особами проект землеустрою.

З наведеного вбачається, що поданий позивачем і виготовлений на його замовлення проект землеустрою відповідав вимогам законодавства, у зв`язку з чим у даному конкретному випадку були відсутні підстави для прийняття спірних рішеннь Сільради, визначені у частині тринадцятій статті 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів.

За нормами ч. 1 ст. 21ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Системний аналіз наведених вище положень ч. 1 ст. 15, ст. 21 ЦК України в сукупності з ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155 ЗК України свідчить про те, що вирішуючи питання про незаконність та скасування спірних рішень органів місцевого самоврядування та відповідних їм правовстановлюючих документів, суд має встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо порядку набуття прав на земельну ділянку, а й факт порушення такими актами прав особи, яка звернулась до суду за захистом порушених прав.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен установити чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та передачі у її власність позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства відповідають вимогам земельного законодавства, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення сесії сьомого скликання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1105-19/VII про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0347, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю вимогам чинного законодавства України.

Визнати протиправним та скасувати рішення сесії сьомого скликання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.11.2019 року за № 1106-19/VII про відмову у затверджені проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 площею 0,3501 га, цільове призначення (01.03) для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0348, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю вимогам чинного законодавства України.

Зобов`язати Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області розглянути заяви ОСОБА_1 від 10.10.2019 року та вчинити дії по затвердженню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність площею 0,2500 га, цільове призначення (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0347, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; а також проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,3501 га, цільове призначення (01.03) для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0348, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 липня 2021 року.

Суддя В.М. Бондаренко