Справа № 639/4906/21
Провадження № 2-з/639/96/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Рубіжний С.О., розглянувши заявуОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , з заявою про забезпечення позову до подання нею позовної заяви, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони майбутньому відповідачу Ат «Харківобленерго» відключати від електропостачання будинок по АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті, та зобов`язати негайно підключити вказане домоволодіння до електропостачання.

В обґрунтуванні заяви зазначає, що заявник разом зі своєю малолітньою донькою зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаного спірного домоволодіння є ОСОБА_3 , яким пред`явлено до заявника позов про виселення та справа триває на розгляді уЖовтневому районному суді м. Харкова, остаточного рішення по справі не прийнято.

Близько неділі назад, повернувшись з роботи, ОСОБА_1 виявила, що у домоволодінні по АДРЕСА_1 , відрізано електричну енергію. Електрична енергія - це єдине джерело для готування їжі, оскільки газ до даного спірного будинку не проведений. Крім того, електрична енергія використовується для підігріву води - централізоване опалення, а також подача гарячої води до будинку не передбачені технологічно.

Таким чином, фактом відрізання будинку від постачання електроенергії, вона та її малолітня дитина залишені без можливості задоволення життєво необхідних потреб - зберіганні і готування їжі.

Заявник звернутися до АТ "Харківобленерго", де їй роз`яснили, що, дійсно, співробітники цієї установи здійснили відключення електроенергії за вказаною адресою за заявою власника цього домоволодіння - громадянина ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та матеріали, що додані до неї, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Заявник, зокрема, просить суд заборонити у майбутньому АТ «Харківобленерго» відключати від електропостачання будинок АДРЕСА_1 .

Проте, як вбачається з заяви про забезпечення позову постачання електричної енергії до спірного домоволодіння вже відключено, та не відновлено, а тому обраний вид забезпечення є недоцільним.

Також, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати негайно АТ «Харківобленерго» підключити спірне домоволодіння до електропостачання, що за своєю суттю є позовною вимогою та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не як захід забезпечення позову.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позовної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позовної заяви відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.07.2021.

Суддя С.О. Рубіжний