Справа № 579/1306/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2021 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Оникієнко А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м.Кролевець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради Сумської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 вересня 1971 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 . На підставі рішення виконавчого комітету Кролевецької міської ради № 18 від 12.09.1973 року родині ОСОБА_3 було видано ордер на право зайняття житлового приміщення, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 26,4 кв.м.

Вказана квартира належала на праві власності Кролевецькому міжгосподарському шляхо-будівельному підприємству №8 та була прийнята в експлуатацію рішенням виконавчого комітету Кролевецької міської ради № 596 від 27.12.1973 року, та надавалася ОСОБА_3 , оскільки він працював у Кролевецькому міжгосподарському шляхо-будівельному підприємстві №8.

Ордер виданий на ім`я ОСОБА_3 для проживання сім`єю, яка складалася з трьох осіб: ОСОБА_3 (голова сім`ї), ОСОБА_1 (дружини) та ОСОБА_4 (дочка).

З січня 1974 року вони постійно проживають у вказаній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Постановою Господарського суду Сумської області від 10.02.2005 року Кролевецьке міжгосподарське шляхо-будівельне підприємство №8 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 02.03. 2006 року Кролевецьке міжгосподарське шляхо-будівельне підприємство №8 ліквідовано як юридичну особу.

14 травня 2020 року позивач звернулася до комісії з питань приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади сіл та міста Кролевецького району виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області, із заявою про передачу їй у приватну власність квартири, однак ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки вказана квартира не відноситься до комунальної власності, та рекомендовано звернутись до суду з питання набуття права власності на квартиру за набувальною давністю.

У 2020 році КП «Кролевецьким РБТІ» на замовлення виготовлено технічний паспорт квартири АДРЕСА_1 , яка знаходиться на першому поверсі та складається з двох кімнат, загальною площею 40,8 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., та видано довідку, в якій зазначено, що відомості про передачу квартири на баланс або у комунальну власність відсутні, право власності ні за ким не зареєстровано.

Окрім цього, листом КП «Кролевецька ЖЕК» повідомила, що квартира не зарахована до комунальної власності територіальної громади в особі Кролевецької міської ради.

З 1974 року по теперішній час вона відкрито, добросовісно та безперервно володіє та користується квартирою АДРЕСА_1 . Її право володіння та користування нерухомим майном ніким не оспорюється, а тому вважає, що наявні законні підстави для визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 26,4 кв. м, загальною площею 40,8 кв. м.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує (а.с. 52).

Відповідач Кролевецька міська рада Сумської області в судове засідання свого представника не направила, надавши заяву про проведення судового засідання за відсутності представника, позов визнає у повному обсязі (а.с.60-62).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує (а.с.50).

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджені такі докази.

Згідно свідоцтва про одруження позивач ОСОБА_5 з 18 вересня 1971 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.8).

Позивачка з 25 січня 1974 року зареєстрована та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ЦНАП Кролевецької міської ради Сумської області (а.с.10).

Будинок АДРЕСА_2 збудований Кролевецькою районною міжколгоспною шляхо-будівельною організацією №5, яка в подальшому була перейменована в Кролевецьке міжгосподарське шляхо-будівельне підприємство №8, та прийнятий в експлуатацію 27 грудня 1973 року, що підтверджується відповідними документами (а.с.12-15).

За змістом позову, чоловік позивачки ОСОБА_3 як працівник вказаного підприємства отримав квартиру АДРЕСА_3 в зазначеному будинку, що не оспорюється відповідачем та третьою особою.

12 вересня 1973 року на засіданні виконкому міської Ради депутатів трудящих виділено двокімнатну квартиру в новозбудованому 16-квартирному будинку з житловою площею 26,4 кв.м. сім`ї ОСОБА_3 . Дані обставини підтверджуються протоколом №18 виконкому міської Ради депутатів трудящих Кролевецького району Сумської області від 12 вересня 1973 року (а.с.42-45).

Виконавчим комітетом Кролевецької міської ради депутатів трудящих, 02 січня 1974 року на підставі рішення виконкому Кролевецької міської ради депутатів трудящих, працівнику Кролевецької районної міжколгоспної шляхо-будівельної організації №5 ОСОБА_3 , із сім`єю з трьох осіб видано ордер на право зайняття житлового приміщення житловою площею 26,4 кв. м, яке складається з двох кімнат в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . Склад сім`ї: ОСОБА_3 голова сім`ї, ОСОБА_1 дружина та ОСОБА_4 - дочка (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кролевець Сумської області помер ОСОБА_3 , актовий запис №33, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9).

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідками ЦНАП Кролевецької міської ради Сумської області (а.с.10,11).

З викладеного вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з 1974 року зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , володіє та користується квартирою, як власністю. Дочка позивачки ОСОБА_6 (третя особа по справі) з 1988 року зареєстрована у зазначеній квартирі, однак на даний час в квартирі не проживає, що вбачається зі змісту позовної заяви (а.с.1-4). ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 у відповідності з ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем.

Постановою Господарського суду Сумської області від 10 лютого 2005 року по справі 12/104-04, Кролевецьке міжгосподарське шляхо-будівельне підприємство №8 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 02 березня 2006 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Кролевецького міжгосподарського шляхо-будівельного підприємства №8, Кролевецьке міжгосподарське шляхо-будівельне підприємство №8 ліквідовано як юридичну особу, провадження у справі припинено (а.с.16-17).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Кролевецьке міжгосподарське шляхо-будівельне підприємство № 8 припинило діяльність 16 березня 2006 року (а.с.33).

27 травня 2020 року виконавчим комітетом Кролевецької міської ради Сумської області розглянуте звернення ОСОБА_1 та надано відповідь, якою відмовлено у передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність, оскільки квартира не належить до комунальної власності територіальної громади в особі Кролевецької міської ради та не перебуває у її віданні, що підтверджується відповіддю виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області (а.с.18).

Згідно відповіді КП «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» Кролевецької міської ради від 22 травня 2020 року № 203, квартира АДРЕСА_1 не зарахована до комунальної власності територіальної громади в особі Кролевецької міської ради та на балансі не перебуває. (а.с.20).

Комунальним підприємством Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації проведена інвентаризація об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 та видано довідку № 355 від 02 липня 2020 року. Із вказаної довідки вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на квартиру АДРЕСА_1 в КП Кролевецьке РБТІ не зареєстровано (а.с.25). Згідно технічного паспорту, загальна площа квартири становить 40,8 кв. м, житлова 26,4 кв. м., кількість житлових кімнат 2. (а.с.22-24).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо квартири АДРЕСА_1 відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою (а.с.21).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої, другої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила даної норми про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи досліджені у справі докази того, що ОСОБА_3 у 1974 році добросовісно заволодів квартирою АДРЕСА_1 , і відкрито та безперервно володів вказаним нерухомим майном протягом більш ніж десять років, а після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_1 , спадкоємець ОСОБА_3 , добросовісно заволоділа і продовжує відкрито і безперервно володіти даним нерухомим майном, яке не має власника, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Відповідно до ст.ст. 15, 328, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 200, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , до Кролевецької міської ради Сумської області, місцезнаходження: 41300, Сумська область, м.Кролевець, пл. Миру, буд.1, , третя особа ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 26,4 кв. м, загальною площею 40,8 кв. м.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 березня 2021 року.

Суддя О. В. Моргун