ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Черкаси

Справа № 703/3331/20
Провадження № 22-ц/821/417/21
категорія 304090200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Єльцова В. О.

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»;

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25 листопада 2010 року. Відповідач отримав кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000 гривень. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Оскільки позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а останній в порушення норм закону та умов договору свої зобов`язання за договором належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 16 вересня 2020 року має заборгованість в розмірі 12744 гривень 24 копійки, в тому числі: заборгованість по кредиту 3410 гривень 09 копійок, в тому числі 0,00 заборгованість за поточним тілом кредиту; заборгованість за простроченим тілом кредиту 3410 гривень 09 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 0,00 гривень, заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 1225 гривень 44 копійки, нарахована пеня 8108 гривень 71 копійка, нараховано комісії 0,00 гривень, звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 12744 гривень 24 копійок та понесені судові витрати.

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» перейменовано на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 17 грудня 2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299 заборгованість за кредитним договором в розмірі 3410 (три тисячі чотириста десять ) гривень 09 (дев`ять) копійок, судові витрати 26 (двадцять шість) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок, а всього 3436 (три тисячі чотириста тридцять шість) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету, а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг, частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Суд першої інстанції враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості разом з відсотками.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2021 року представник АТ КБ «Приватбанк» Крилова О. Л. подала апеляційну скаргу через суд першої інстанції, в якій просила рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у стягненні суми заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та пенею і ухвалити нове, яким позов АТ КБ «Приватбанк» в цій частині задовольнити, а в іншій залишити без змін.

Судові витрати покласти на відповідача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні пені та відсотків згідно ст. 625 ЦК України по кредиту.

Скаржник вказує, що відповідачем була 25.11.2010 була підписана довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В кінці довідки зазначено, що з фінансовими умовами надання кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Щодо заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, скаржник зазначив, що оскільки суд не взяв до уваги Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, то суд повинен був стягнути відсотки за ставкою 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

25 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 була підписана заява № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки .

В подальшому кредитний ліміт збільшився до 4000 гривень, що стверджується довідкою про зміну умов кредитування картки виданої АТ КБ ПриватБанком» .

ОСОБА_1 було видано кредитні картки від 25 листопада 2010 року термін дії якої до серпня 2014 року, 12 січня 2011 року до листопада 2014 року, 08 квітня 2011 року до грудня 2014 року, 07 жовтня 2011 року до липня 2015 року, 25 січня 2013 року до липня 2016 року, 18 липня 2014 року до жовтня 2017 року, 20 травня 2016 року до травня 2020 року та 10 вересня 2016 року до травня 2020 року (а.с. 16).

Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника, з якої вбачається, що відповідачу було видано кредитну картку, а також Умов та Правил надання банківських послуг та витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Своїм підписом в зазначеній заяві відповідач підтвердив, що він ознайомлений і згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згодний з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

До кредитного договору банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Як вбачається з п.2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного Договору, клієнт зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання та інше.

Згідно з наданим банком розрахунком, ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 16 вересня 2020 року має заборгованість в розмірі 12744 гривень 24 копійки, в тому числі: заборгованість по кредиту 3410 гривень 09 копійок, в тому числі 0,00 заборгованість за поточним тілом кредиту; заборгованість за простроченим тілом кредиту 3410 гривень 09 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 0,00 гривень, заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 1225 гривень 44 копійки, нарахована пеня 8108 гривень 71 копійка, нараховано комісії 0,00 гривень.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не повністю відповідає.

Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні суми заборгованості по пені та заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а тому рішення суду першої інстанції переглядається в межах вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадкуАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також пеню.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25 листопада 2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду».

Зазначена довідка підписана відповідачем (а. с. 18).

Заперечень щодо підпису указаної довідки відповідачем не надано.

Указана довідка визначає, зокрема, базову процентну ставку в місяць -3 % , пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а саме пеня (1) + пеня (2)= (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту.

Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції вказуючи на те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, дійшов висновку про недоведеність вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів згідно ст. 625 ЦК України та пені, які передбачені цими Умовами. Однак такий висновок судів є помилковим, оскільки надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 25.11.2010, містить розміри процентних ставок, пені, штрафів.

Суд першої інстанції усупереч положенням статті 89 ЦПК України жодним чином не мотивував відхилення зазначеної довідки, як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів, пені та штрафів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог в цій частині.

Отже, місцевим судом ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994св19), а тому судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення в частині стягнення процентів згідно ст. 625 ЦК України та пені.

Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд апеляційної інстанції виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з позивачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду» (3% на місяць (36% річних)), підписаній особисто відповідачем.

Пред`являючи цей позов, банк просив стягнути відсотки нараховані на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, які нараховані за період з травня 2020 (строк до якого діяла кредитна картка за № НОМЕР_4 ) по жовтень 2020 року (строк коли Банк звернувся з позовом) у розмірі 1225, 44 грн. Як слідує із наданого банком розрахунку (а.с. 14), починаючи з 01 листопада 2019 року по 16 вересня 2020 позивач нараховував проценти в сумі 1225, 44 грн., що свідчить про неправильне нарахування вказаної суми, оскільки відсотки згідно ст. 625 ЦК України мали нараховуватися з 01.06.2020 по 08.10.2020 за п`ять місяців на суму простроченого тіла заборгованості.

В матеріалах справи позивачем не надано жодних обґрунтованих доводів та доказів, яким чином, за якою процентною ставкою була нарахована заборгованість за відсотками згідно ст. 625 ЦК України, тому колегія суддів вважає за необхідне здійснити перерахунок вказаної суми, враховуючи довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду» (3% на місяць (36% річних)).

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг

ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою.

Отже, суд апеляційної інстанції не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила, а тому вважає, що відсотки згідно ст. 625 ЦК України підлягають стягненню за процентною ставкою 36 % річних, яка узгоджена із відповідачем.

Так, відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість за тілом кредиту складала 3410,09 грн.

Термін дії картки № НОМЕР_4 закінчився 31 травня 2020 року.

З позовом Банк звернувся до районного суду 08 жовтня 2020 року.

Отже розмір заборгованості за відсотками згідно ст. 625 ЦК України за вказаний період складає 443,30 грн. (3410,09 х 36%) : 360) х 130 днів.

Таким чином за період з 01 червня 2020 року до 08 жовтня 2020 року (право банку нараховувати відсотки після закінчення строку дії кредитної картки) заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України становить 443,30 грн.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаними процентами у розмірі 443,30 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 8108,71 грн., проте колегія суддів не погоджується з вищевказаною сумою пені та вважає за необхідне також здійснити перерахунок вказаної суми.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 25.11.2010 наданого банком за період з 01.10.2019 по 16.09.2020 (352 дні) нарахована заборгованість за пенею в сумі 8108,71 грн. Проте вказана банком сума не вірно нарахована, виходячи з суми заборгованості тіла кредиту, яке становить 3410,09 грн. та 36 % річних, які погоджені сторонами.

Отже, виходячи з погоджених сторонами умов кредитування та суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 3410,09 грн., пеня, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1590, 92 грн.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ураховуючи те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення у частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та пенею у розмірі підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 443,30 грн. та пені у розмірі 1590, 92 грн. В іншій частині судове рішення слід залишити без змін.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, судові витрати сплачені сторонами у цій справі підлягають перерозподілу.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при поданні позову, апеляційної скарги у розмірі 5255 грн підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2243,89 грн. (розмір заявлених вимог 12744,24 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 5444,31 грн (42,7 %) (5444,32 х 42,7 % = 2243,89).

При цьому суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог (26,75 грн), а оскільки в цій частині судове рішення не переглядається, то загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 2217, 14 грн (2243,89 26,75).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Крилової О. Л., задовольнити частково.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та пенею скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 443,30 грн. та пенею у розмірі 1590, 92 грн.

В іншій частині заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2217, 14 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий

Судді: