Справа № 522/815/21
Провадження № 2/522/634/21 РІШЕННЯ
08 липня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси:
у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря Лахматової С.В.,
представника позивача адвоката Ніколаєва В.О.,
представника відповідача адвоката Паука О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесабуд» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені та моральної шкоди, -
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
15.02.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що позивачка суму другого етапу оплатила за Договором сплатила не в повному обсязі, однак, позивачу було надано відстрочку для оплати другого етапу платежу, але не пізніше здачі будинку в експлуатацію. 22 липня 2020 року Товариством було направлено всім покупцям, в тому числі ОСОБА_1 лист-повідомлення про запрошення 24 липня 2020 року на урочисту церемонію завершення будівництва за адресою: АДРЕСА_3 та здачу будинку в експлуатацію. Згідно п. 4.1.8 Договору лист-повідомлення ОСОБА_1 відправлено за допомогою месенджера (Viber). 04 серпня 2020 року ТОВ «Одесабуд» було видано сертифікат про введення будинку в експлуатацію й було розпочато підписання відповідних актів прийому-передачі майнових прав на Об`єкт нерухомості із покупцями, які здійснили оплату за Договором в повному обсязі. Однак ОСОБА_1 не з`явилася на церемонію закінчення будівництва будинку та його огляду, а лише 14 серпня 2020 року здійснила один платіж не в повному обсязі, оскільки на цей час мала сплатити остаточну суму за Договором. Позивачка здійснювала цей платіж особисто через касу Товариства, де їй було повторно повідомлено про здачу будинку в експлуатацію та про необхідність виконання умов договору щодо здійснення платежів своєчасно згідно п. 2.2.1. Оскільки позивач не виконала свої обов`язки щодо своєчасної оплати, ТОВ «Одесабуд» 17 серпня 2020 року надіслало позивачці письмове повідомлення про те, що вона не виконує умови Договору, через що Договір розривається в односторонньому порядку. Зважаючи на той факт, що позивачка була заздалегідь повідомлена про завершення будівництва та здачу будинку в експлуатацію, отримання Товариством Сертифікату про введення будинку в експлуатацію 04 серпня 2020 року, ОСОБА_1 мала здійснити остаточний платіж в повному обсязі за Договором не пізніше 10 серпня 2020 року. Останній платіж ОСОБА_1 здійснила не через касу Товариства, а на розрахунковий рахунок через установу банку - ПАТ «БАНК ВОСТОК» 12 вересня 2020 року, попри повідомлення про розірвання договору. 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 було направлено повторний лист- повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку через невиконання позивачкою зобов`язань за Договором та можливість отримати виплачену нею суму за Договором з вирахуванням штрафних санкцій. Щодо вимог позивачки про стягнення пені та моральної шкоди вказує, що такі вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки саме позивачка порушила умови Договору №31, не виконавши грошове зобов`язання у встановлений Договором строк, через що відповідачем Договір було розірвано в односторонньому порядку відповідно умов Договору (а.с. 58 61).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2021 закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одесабуд» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір №31 купівлі-продажу майнових прав.
Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець продає, а Покупець купує майнові права на 1 (одна) кімнатну квартиру АДРЕСА_6 .
Відповідно до п. 1.2. Договору, право власності майнових прав на об`єкт нерухомості переходить від Продавця до Покупця після введення житлового будинку в експлуатацію за Актом прийому-передачі, після підписання в разі необхідності Акта уточнення загальної площі Об`єкта нерухомості та внесення Покупцем суми Договору в повному обсязі.
Як вбачається з п. 2.2.1. Оплата суми Договору здійснюється Покупцем наступним чином:
Відповідно до п. 4.1.5. Договору, Продавець зобов`язаний оформити в термін, зазначений у п. 1.3. цього Договору, технічний паспорт на житловий будинок та інші необхідні документи для оформлення правовстановлюючих документів Покупцем на Об`єкт капітального будівництва.
Відповідно до п. 4.1.6. Договору, Продавець зобов`язаний у двомісячний термін після введення житлового будинку в експлуатацію, за умови виконання Покупцем зобов`язання, передбаченого п. 2.2. цього Договору в повному обсязі, передати Покупцю пакет документів, необхідний для державної реєстрації права власності за Покупцем на Об`єкт нерухомості згідно з чинним законодавством України.
Згідно з п. 4.1.8. Договору, Продавець зобов`язаний повідомити Покупця про завершення будівництва Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію, запросити на огляд Об`єкту нерухомості і підписання Акту прийому-передачі Об`єкту нерухомості.
Повідомлення Покупця може здійснюватися із застосуванням засобів електронних комунікацій - електронною поштою, за допомогою месенджерів, програмних забезпечень, соціальних мереж, програмних додатків вайбер (Viber), скайп (Skype), вотсап (WhatsApp), телеграм (Telegram) тощо.
Відповідно до п. 4.1.9. Договору, Продавець зобов`язаний після перерахування грошових коштів в сумі, зазначеній в п. 2.1. цього Договору та введення в експлуатацію Об`єкту капітального будівництва, передати по Акту прийому-передачі Позивачу майнові права на Об`єкт нерухомості (а.с. 12 19).
Згідно листа ТОВ «Одесабуд» № 17/08-1 Одес від 17.08.2020, направленого відповідачем на адресу ОСОБА_1 , останній повідомляється, що багатоквартирний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , введений в експлуатацію. Вказано, що згідно з п. 7.3 Договору, у разі порушення Покупцем зобов`язань, передбачених п. 2.2 і п. 4.2.4 Договору, повністю або частково, Продавець може розірвати Договір в односторонньому порядку з моменту такого порушення і з письмовим повідомленням покупця (а.с. 76).
Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує, що нею виконано умови договору купівлі-продажу майнових прав, однак відповідач відмовляється передати їй майнові права на квартиру та всі документи визначені умовами Договору, чим порушує права позивача.
Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору №31 купівлі-продажу майнових прав від 19.11.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором купівлі-продажу.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).
Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Отже, щодо даних договірних правовідносин можливо застосувати загальні положення про зобов`язання.
Так, згідно частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що позивач виконала свої зобов`язання за договором належним чином здійснивши оплату майнових прав на виконання п.2.2.1 Договору, зокрема: 19.11.2019 проведено оплату 1 етапу на суму 48 274,36 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №153 від 19.11.2019 року; 02.12.2019 проведено оплату 2 етапу, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №173 від 02.12.2019 року на суму 250 000,00 грн. та 249 848,55 грн.; проведено оплату 3 етапу 14.08.2020 на суму 137 040,00 грн., що підтверджується квитанцією № 204 від 14.08.2020, 09.09.2020 на суму 266 880,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №251 від 09.09.2020 року та 36 140,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №252 від 09.09.2020 року, 12.09.2020 на суму 140 896,60 грн., що підтверджується квитанцією №СВ03885426/1 від 12.09.2020 року.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач стверджує, що позивачем не проведено оплату в повному обсязі суми другого етапу платежу на виконання вимог Договору. Разом з тим, суд такі твердження відхиляє, оскільки як зазначає позивач, вказана сума була сплачена за комерційним курсом гривні до долара США станом на 02.12.2019, що становило 20 950 доларів США та відповідає сумі платежу другого етапу, що не було спростовано відповідачем.
Щодо доводів відповідача про несвоєчасне виконання позивачем умов Договору в частині здійснення остаточного платежу в повному обсязі, що стало наслідком направлення позивачу письмового повідомлення про невиконання умов Договору та розірвання Договору в односторонньому порядку, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
17.08.2020 ТОВ «Одесабуд» направлено на адресу ОСОБА_1 лист повідомлення про введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 із посиланням на положення пункту 2.2. Договору. Також роз`яснено, що згідно з п. 7.3 Договору, у разі порушення Покупцем зобов`язань, передбачених п. 2.2 і п. 4.2.4 Договору, повністю або частково, Продавець може розірвати Договір в односторонньому порядку з моменту такого порушення і з письмовим повідомленням покупця.
Відтак, зазначені вище докази не містять достовірної інформації про отримання ОСОБА_1 повідомлення про здачу будинку в експлуатацію та, як наслідок, виникнення у позивача підстав для виконання вимог п.2.2.1 Договору в частині здійснення оплати третього етапу платежу.
Доводи відповідача щодо направлення позивачу в липні 2020 року листа запрошення на урочисту церемонію завершення будівництва, не свідчить про належне повідомлення позивача про здачу будинку в експлуатацію, оскільки такий Сертифікат отримано ТОВ «Одесабуд» лише 04.08.2020, тому не вважається належним повідомленням, визначеним п.2.2.1 та 4.1.8 Договору.
Отже, відповідачем не доведено факт прострочення позивачем виконання зобов`язань, взятих по такому Договору, натомість судом встановлено, що позивачем виконано умови Договору щодо оплати третього етапу вартості майнових прав на об`єкт нерухомості в повному обсязі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у ТОВ «Одесабуд» були відсутні підстави для застосування положень п. 7.3. Договору, яким визначено, що у разі порушення Покупцем зобов`язань, передбачених п. 2.2. і п. 4.2.2. цього Договору, повністю або частково, Продавець може розірвати Договір в односторонньому порядку з моменту такого порушення і з письмовим повідомленням Покупця.
Зважаючи на положення статті 525 ЦК України, які встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами, у разі узгодження у договорі певних умов для виникнення у сторони права одностороннього розірвання договору, для реалізації такого права сторона зобов`язана підтвердити настання таких умов.
Так, судом установлено, що лист вих. №14/09-20-106 яким повідомлено ОСОБА_1 про розірвання Договору № 31 від 19.11.2019 згідно з п. 7.3 в односторонньому порядку з 17 серпня 2020 року, направлено позивачу 14.09.2020, тобто після повного виконання нею умов Договору № 31 та оплати вартості майнових прав на об`єкт нерухомості.
Більш того, у відповідності до положень п. 7.3. Договору, наявність права Продавця на розірвання Договору в односторонньому порядку виникає з моменту порушення Покупцем зобов`язань, передбачених п. 2.2. і п. 4.2.2. цього Договору, повністю або частково. Натомість судом установлено, що лише 17.08.2020 року відповідачем направлено лист 17/08-1 Одес, в якому відповідач зазначив про введення об`єкта в експлуатацію та повідомив позивача про необхідність виконання зобов`язання передбаченого п.2.2. Договору, тому визначення дати в повідомленні про розірвання Договору № 31 з 17.08.2020 не узгоджується з положеннями п.7.3 та свідчить про допущені порушення відповідачем умов Договору укладеного між сторонами.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 повністю виконано умови Договору купівлі-продажу майнових прав № 31 від 19.11.2019, а тому відповідно до вимог чинного законодавства у відповідача виник обов`язок щодо виконання зустрічних зобов`язань, взятих по такому Договору.
Європейським судом з прав людини, зокрема у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (заяви №846/16 та 1075/16), закріплено поняття та принцип «Легітимних очікувань».
Відповідно до положень статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «ЄКПЛ») до майна входить як наявне майно, так і активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього щонайменше «правомірного очікування» ефективного отримання майнового права.
Так відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини переважне право на придбання нерухомого майна залежить від волі продавця продати. Оскільки покупець не може змусити продавця здійснити продаж, таке переважне право не є майном у розумінні ЄКПЛ та не підлягає захисту. Суд наголосив, що концепція майна, до якого входить «правомірні очікування», має автономне значення, незалежне від класифікації та критеріїв майна в національному праві, а також що «правомірне очікування» має містити вимогу, що є більш істотною та конкретною, ніж просто сподівання, або таку, що залежить від майбутніх непевних обставин. Вимога вважається майном лише тоді, коли є належне визнання, що вона може отримати примусовий захист.
Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання своїх зобов`язань визначених умовами Договору, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору № 31 купівлі-продажу майнових прав від 19.11.2019, тому права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання ТОВ «Одесабуд» передати ОСОБА_1 за Актом прийому-передачі майнові права на квартиру АДРЕСА_2 .
В частині вимог позивача щодо зобов`язання відповідача передати документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 ; технічного паспорту на зазначену квартиру та документу, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, суд зазначає наступне.
З урахуванням норм ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання, або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Водночас, в обґрунтування зазначеної вимоги, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від надання позивачу визначених документів та порушення у зв`язку з цим ТОВ «Одесабуд» умов Договору № 31 купівлі-продажу майнових прав, позивачем не надано.
З огляду на викладене суд дійшов висноку, що позивачем не доведено порушення відповідачем його прав та інтересів в цій частині, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за порушення умов Договору № 31 від 19.11.2019, відповідно до вимог частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне.
Згідно частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 686/6910/16 викладено правовий висновок по застосуванню частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та вказано, що «вона поширюється на договори підряду та договори про надання послуг. Відповідно прострочення зобов`язань, що виникли із договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення».
Враховуючи те, що між ТОВ «Одесабуд» та ОСОБА_1 укладений договір купівлі - продажу майнових прав, суд дійшов висновку про те, що частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду № 14-714 цс 19 від 01.09.2020 року, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Статті 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Всупереч положенням ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання умов Договору купівлі-продажу майнових прав №31 від 19.11.2019 року.
Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 грн. обґрунтовуючи тим, що через відмову відповідача передати їй сплачені в повному обсязі майнові права на квартиру зазнає постійних моральних страждань, вважає себе ошуканою, оскільки сплатила понад 1 мільйон гривень, а майнові права на вже збудовану квартиру не отримала.
Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На основі повного та всебічного з`ясування обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесабуд» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені та моральної шкоди, - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2021 року.

Суддя Ю.І.Ковтун