Справа № 404/8057/20
Номер провадження 2/404/2386/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

27 липня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Тригубенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного в результаті відкритих біржових торгів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного в результаті відкритих біржових торгів, просила визнати дійсним правочин, реальним та виконаним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16 лютого 1998 року за №043/98 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений в результаті відкритих біржових торгів на Кіровоградській філії товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості» між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданого позову зазначено, що ОСОБА_3 , 16 лютого 1998 року уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири, в результаті якого вона набула право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір зареєстрований в результаті відкритих біржових торгів на Кіровоградській філії товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості» за №043/98 від 16 лютого 1998 року, з подальшою реєстрацією в Кіровоградському ОБТІ 18 лютого 1998 року, відповідно до п. 12 договору.

Квартину куплено-продано за 789 грн., відповідно до довідки-характеристики №127/2 від 11 лютого 1998 року та розрахунків, виконаних Кіровоградським ОБТІ. Грошові кошти у розмірі 786 грн. відповідач отримав від позивача до підписання цього договору.

Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачем були звільнені всі приміщення, передані ключі. Ні заперечень, ні зауважень жодна із сторін правочину не заявляла.

Позивач використовує квартиру протягом двадцяти двох років для постійного проживання, зареєстрована за вказаною адресою, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує квартиру в належному санітарно-технічному стані.

Вказано, що на час укладення договору, ні позивач, ні відповідач не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним ЗУ «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

При вчиненні правочину всі дії сторін договору були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України в 1998 році.

14 лютого 2009 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Зазначено, що під час підписання вищеназваного договору купівлі-продажу квартири була допущена помилка в прізвищі покупця позивача, а саме: на момент підписання договору документом, що посвідчував особу покупця був паспорт НОМЕР_1 , виданий 06 січня 1989 року, так званого радянського зразка, де всі дані записані російською мовою, в тому числі прізвище заявника « ОСОБА_7 ». Під час підписання договору купівлі-продажу на Кіровоградській філії товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості» всі дані зроблено українською мовою, де прізвище покупця (позивача) записано « ОСОБА_8 ». Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2020 року встановлено факт належності ОСОБА_9 правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 16 лютого 1998 року, укладеного ОСОБА_10 .

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено дол. судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином.

Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 лютого 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , який зареєстрований на Кіровоградській філії товарної біржі «Українська Біржа нерухомості» за номером 043/98.

14 лютого 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, після чого прізвище позивача змінилося на « ОСОБА_6 ».

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2020 року встановлено факт належності ОСОБА_9 правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 16 лютого 1998 року, укладеного ОСОБА_10 .

Згідно до архівної довідки номер 66029 від 04 листопада 2020 року, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 станом до 01 січня 2013 року зареєстровано за ОСОБА_10 .

Відповідно до довідки Кіровоградського технічного бюро інвентаризації від 18 лютого 1998 року, домоволодіння АДРЕСА_4 зареєстроване на праві власності за ОСОБА_10 , квартира АДРЕСА_5 .

На теперішній час позивач не має можливості розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

За змістом ст.ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.

Позивач вказує, що сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони не мають.

За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, суд дійшов висновку, що позивач на законних підставах набула право власності на придбане майно, але не має можливості розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від неї, а тому позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,18, 76,279,258,259,263-265,280,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного в результаті відкритих біржових торгів задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16 лютого 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , зареєстрований на Кіровоградській філії товарної біржі «Українська Біржа нерухомості» за номером 043/98 - дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , ІПН: НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 27.07.2021 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда