ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5130/21
провадження № 2-о/753/226/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представників заінтересованої особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якого просить вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , поклавши на нього строком шість місяців такі обов`язки: заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 300 метрів до місць проживання (перебування) ОСОБА_1 , адреси: садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами загальною площею 153,5 кв.м та земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташовані за адресою - АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за ОСОБА_1 ; квартира, загальною площею - 53,7 кв.м що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано за ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 чинити перешкоди у користуванні майном (здачі в оренду третім особам), а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за ОСОБА_1 на садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями, та спорудами загальною площею 153,5 кв.м та земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташовані за адресою; квартира, загальною площею - 53,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності за ОСОБА_1 ; аборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуваює у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори, смс - та іншу переписку шляхом стільникового зв`язку з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_3 використання та розповсюдження особистих даних ОСОБА_1 (фото, відео, телефонні контакти);заборонити/зобов`язати ОСОБА_3 утримувати в квартирі/будинку (за адресами: - садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами загальною площею 153,5 кв.м та земельній ділянці (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташовані за адресою - АДРЕСА_1 , право власності за ОСОБА_1 та квартира загальною площею - 53,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності за ОСОБА_1 , собаку породи «Фила бразилейро» (або іншу собаку бійцівської породи, вогнепальної зброї, а саме рушниць «Remington 870», «BenelliM4 Super 90» та револьвер «RG88».

Заявник в обґрунтування заяви посилається на те, що з ОСОБА_3 мають спільного сина, який проживає з заявником. Заявниця є власником нерухомого майна, а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , квартири загальною площею - 53,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ,

Після народження дитини - ОСОБА_3 став агресивним по відношенню до заявниці, не бажав утримувати заявника з дитиною та постійно застосовував фізичне насильство.

При цьому в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває справа про поділ квартири та будинку між сторонами по якій остаточного рішення судом не прийнято.

Заінтересована особа самовільно захопив будинок у якому проживає та не допускає до майна заявницю.

При цьому квартира АДРЕСА_2 здається заявником в оренду. Натомість ОСОБА_3 чинить постійні перешкоди у користуванні майном.

Враховуючи обставини, викладені в заяві просить задовольнити вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.03.2021 відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заяву. Представник заявника пояснив, що ОСОБА_3 не допускає заявницю, дитину до місця проживання. Сплачує аліменти неналежному матеріальному рівні нижче прожиткового мінімуму. Самовільно зайняв будинок та відмовляється допускати заявника до помешкання.

Заінтересована особа в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Вказав, що всі конфлікти в сім`ї виникли на грунті фінансових непорозумінь. Майно, про яке йдеться в обмежуваному приписі є спільно набутим та спір щодо його поділу розглядається судом. ОСОБА_3 завжди допомагав та допомагає своїй сім`ї матеріально. Дійсно, проживає у будинку. Запропонував заявниці проживати у квартирі АДРЕСА_2 , а не здавати майно в оренду. Вважає, що не чинить перешкод заявнику у користуванні майном, а навпаки, що заявниця провокує конфлікти намагаючись виселити ОСОБА_3 з будинку, який продати, оскільки шлюб між ними офіційно не зареєстрований. Підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису відсутні.

Представники заінтересованої особи підтримали пояснення, викладені у відзиві, вказавши на відсутність доказів до поданої заяви.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про відмову у видачі обмежувального припису.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно із ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи заявник як доказ долучає до заяви про видачу обмежувального припису відповідь на адвокатський запит від 10.09.2020, копію висновку експертного дослідження № 043-172-2021 від 09.03.2021, DVD диск, на якому відображені події 03.03.2021, докази належності майна заявнику.

Заінтересованою особою надано до суду копії листів з правоохоронних органів, переписку між сторонами, заяву про видачу обмежувального припису, фотографії.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суд вважає важливими обставини, викладені у заяві, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного.

За змістом поданої заяви заявник посилається на те, що її колишній ОСОБА_3 є кривдником та постійно застосовує фізичне, психологічне та економічне насильство в сім`ї.

За результатами звернень заявника до поліції, останній надано відповідь, що в діях ОСОБА_3 немає ознак кримінального правопорушення по заяві ОСОБА_1 про вчинення домашнього насильства. Відтак, за заявами ОСОБА_1 , поданої до правоохоронних органів в серпні 2020 року та березні 2021 року надано оцінку фактам, події, що мали місце в зазначений заявницею період.

Крім того, сторонами визнається наявність судового спору в провадженні суду.

Зі змісту наданої переписки суд не вбачає насильства до заявниці з боку заінтересованої особи, а навпаки в окремих розмовах сторони обговорюють життєві питання щодо подальшого проживання та вирішення побутових питань.

З сімейних фотографій, наданих до суду вбачається спільне проведення дозвілля заявника та дитини з собакою на території будинку.

При цьому, саме заявником було написано заяву до газопостачальної компанії з метою відключення будинку від газу. Вказані обставини заінтересована особа сприймає як факт відсутності бажання у заявника проживати в будинку.

З наданого висновку експертного дослідження № 043-172-2021, проведеного на підставі заяви заявника зафіксовано факт легких тілесних ушкоджень, про цьому доказів їх заподіяння заявнику ОСОБА_3 до суду не надано.

Надана заявником відповідь з правоохоронних органів від 10.09.2020 свідчить про наявність у заінтересованої особи зброї, яка поставлена на облік.

З наданого суду відео вбачається конфлікт між сторонами щодо майна.

Інших доказів психологічного, фізичного, економічного насильства щодо заявника та її дитини матеріали заяви не містять.

Таким, чином судом вбачається, що між сторонами є спір щодо поділу квартири та будинку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису не підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що спосіб в який заявник просить вирішити питання про видачу обмежувального припису фактично позбавляє заінтересовану особу, права користування майном щодо якого спір розглядається судом.

Беручи до уваги наведені обставини, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення заяви про видачу обмежувального припису без задоволення.

Керуючись ст.ст. 19, 76-77, 265, 273, 293, 294, 350-5 - 350-6 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355 ЦПК України, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2021

Суддя: Комаревцева Л.В.