печерський районний суд міста києва
Справа № 757/75/21-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Волкової С. Я. при секретарі Топал А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

установив:

05.01.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання легкового автомобіля RENAULT KANGOO, 1598 (2008) державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в рахунок компенсації вартості належної їй частки майна подружжя стягнути на її користь Ѕ ринкової вартості автомобіля, залишивши автомобіль у власності відповідача. Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що з 02.06.2007 р. по 18.08.2020 р. перебували із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, за час спільного із відповідачем проживання ними за спільні кошти було куплено означений автомобіль, вартістю 170 000,00 грн, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою від 16.01.2021 р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання у справі призначене на 17.02.2021 р. на 10:00 год., за неявкою учасників судового розгляду відкладено на 12.03.2021 р. на 12:00 год.

01.03.2021 р. позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, просить накласти арешт на легковий автомобіль RENAULT KANGOO, 1598 (2008) державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , власником якого за даними свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2 , та заборонити вчинення дій з продажу вказаного автомобіля. Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 у відзиві на її позов визнав ту обставину, що автомобіль є їхньою спільною власністю, разом з тим на сьогоднішній день між ними не досягнуто згоди щодо вартості автомобіля, при цьому відповідач розмітив оголошення про продаж цього автомобіля, що підтверджується інформацією з сайту auto.ria.com.

За правилами частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, отже заява позивача про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або справі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами і співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і з метою однакового й правильного застосування чинного законодавства щодо забезпечення позову у абзацах 1, 2 пункту 4 означеної Постанови роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд, вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, прикладені документи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, забезпечення позову -це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення. Встановлено, що між сторонами виник спір, у позовній заяві ОСОБА_1 заявлено, в тому числі, і вимогу про стягнення на її користь Ѕ ринкової вартості автомобіля, у позовній заяві міститься клопотання про призначення судової автотоварознавчної експертизи; на даний час відповідач вчиняє дії з відчуження зазначеного автомобіля. Невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту шляхом заборони вчинення дій з продажу спірного автомобіля може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення її позову, відтак, накладення арешту на рухоме майно буде співмірним із заявленими позовними вимогами. У суду відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, заборона вчинення дій з його продажу призведе до унеможливлення його відчуження власником та вчинення відносно цього майна будь-яких реєстраційних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на легковий автомобіль RENAULT KANGOO, 1598 (2008), державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , власником якого за даними свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2 , шляхом заборони вчинення дій з продажу вказаного автомобіля.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник провадження, якому ухвала суду не була вручена в день її постановлення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії вказаної ухвали.

Суддя Волкова С.Я.