Справа № 353/427/20
Провадження № 2/353/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кузика В.І.,

представника відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області - адвоката Яремчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КАРМЕЛЮКА-5», про скасування рішення органу місцевого самоврядування та затвердження технічної документації із землеустрою без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСББ «КАРМЕЛЮКА-5» про визнання недійсним та скасування рішення № 1333-37/2019 від 22.11.2019 року Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області «Про затвердження Протоколу № 40 узгоджувальної земельної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування» та просила зобов`язати Тлумацьку міську раду ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області затвердити технічну документацію із землеустрою, розроблену інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 щодо земельних ділянок в АДРЕСА_1 , без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем ОСББ «КАРМЕЛЮКА-5». Також просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Тлумацької міської ради народних депутатів № 1 від 17.01.1997 року та Додатку № 1 до нього. Жодних рішень щодо вилучення у неї земельної ділянки немає. Реалізуючи своє право на приватизацію земельної ділянки, позивачка у 2019 році зіткнулась із відмовою суміжного землекористувача ОСББ «КАРМЕЛЮКА-5» погодити межі земельних ділянок, оскільки останнє вважає, що ця земельна ділянка є їх прибудинковою територією та була вилучена у неї. В якості компенсації за будинковолодіння їй та сестрі було надано трьохкімнатну квартиру. Однак жодних рішень щодо вилучення у неї земельної ділянки Тлумацькою міською радою не приймалось, документів щодо цього не має, а грошова компенсація за знесене будинковолодіння їй до цього часу не виплачена. Для вирішення спірних питань суміжного землекористування вона звернулась до земельної комісії, однак їй було відмовлено у погодженні меж земельної ділянки, про що складено Протокол № 40, який був затверджений рішенням Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 1333-37/2019 від 22.11.2019 року. Вважає, що Протокол № 40 не відповідає чинному законодавству, а тому рішення органу місцевого самоврядування підлягає скасуванню, оскільки будь-які рішення щодо виділення ОСББ «КАРМЕЛЮКА-5» земельної ділянки органом самоврядування не приймались; земельною комісією безпідставно зроблений висновок про те, що технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з якою звернулася ОСОБА_1 , розроблена щодо земельної ділянки, яка фактично знаходиться в межах багатоквартирної забудови в АДРЕСА_2 ; спірна земельна ділянка передана в користування ОСОБА_3 .

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 09.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання.

25.06.2020 року на адресу суду від представника відповідача Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач виклав свої заперечення на позов та просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповідно до рішення Тлумацької міської ради народних депутатів № 1 від 17.01.1997 року та Додатку № 1 до нього ОСОБА_4 (позивачка) передано в тимчасове користування земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,196 га, в т.ч.: рілля 0,14 га, забудова 0,056 га. Зазначене рішення не суперечить рішенню виконкому Тлумацької міської Ради народних депутатів від 16.12.1988 року № 326 «Про виділення земельної ділянки на будівництво 60-ти квартирного жилого будинку», рішенню виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 21.02.1989 року № 26 «Про знесення будинковолодінь, що належать громадянам на правах особистої власності» та Генеральному плану м. Тлумач 1992 року, оскільки ця земельна ділянка надана позивачці тимчасово, до моменту початку будівництва другої черги багатоквартирного житлового будинку. Тому приватизація цієї земельної ділянки не можлива. Щодо невиплати компенсації за знесений будинок, то у листах виконавчого комітету Тлумацької районної ради Івано-Франківської області від 30.12.1994 року № 372 та 06.09.1995 року № 149-2/22 зазначено, що компенсація буде проведена при будівництві другої черги 60-квартирного житлового будинку за рахунок коштів замовника, який буде проводити знос будинковолодіння. Будинковолодіння на сьогоднішій день не знесено, компенсація не виплачена, однак, квартиру позивачці надано, про що вона сама зазначає у позовній заяві. Технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з якою звернулася заявниця ОСОБА_1 для врегулювання спору з суміжним землекористувачем, розроблена щодо земельної ділянки, яка фактично знаходиться в межах багатоквартирної забудови в АДРЕСА_2 . Крім того, дана земельна ділянка відповідно генерального плану забудови м. Тлумач 1992 року зазначена як територія багатоповерхової житлової забудови. На час прийняття рішення виконавчого комітету Тлумацької міської Ради народних депутатів від 17 січня 1997 року «Про передачу у приватну власність та тимчасове користування земельних ділянок громадянам м.Тлумач», позивачка уже мала прізвище « ОСОБА_5 », однак у рішенні земельну ділянку у тимчасове користування передано ОСОБА_4 . Що стосується вимоги зобов`язати Тлумацьку міську раду ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області затвердити технічну документацію із землеустрою, розроблену на замовлення ОСОБА_1 щодо земельних ділянок в АДРЕСА_1 , без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем ОСББ «Кармелюка 5», то ця вимога не може бути задоволена, оскільки 22.11.2019 року на сесії міської ради не розглядалось питання затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 , а лише вирішувалась питання про затвердження протоколу узгоджувальної комісії щодо затвердження меж земельної ділянки у зв`язку з розглядом земельного спору щодо суміжного землекористування. Питання затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 Тлумацькою міською радою ОТГ не розглядалось взагалі, оскільки заву про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки від 22.01.2020 року позивачка забрала 28.01.2020 року, що підтверджується копією витягу із журналу реєстрації заяв та скарг громадян Тлумацької міської ради ОТГ, а тому підстави для зобов`язання Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області затвердити цю технічну документацію із землеустрою відсутні.

21.07.2020 року на адресу суду від представника позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивачки виклав свої аргументи та просив позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що позивачка не мала можливості ознайомитися з текстами та графічними матеріалами, які наведені у Протоколі № 40, зазначені документи до Протоколу не додані, надання квартири ОСОБА_1 є лише частиною погодженої компенсації, жодного рішення органів місцевого самоврядування про вилучення земельних ділянок з користування ОСОБА_3 не приймалось, а навпаки, прийнято Рішення № 1 від 19.01.1997 року «Про передачу у приватну власність та тимчасове користування земельних ділянок громадянам м. Тлумач», в т.ч. позивачці передано земельну ділянку в користування. Вважає, що саме звернення позивачки ОСОБА_1 до узгоджувальної земельної комісії і є зверненням з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою, а тому саме земельна комісія мала передати розроблену технічну документацію із землеустрою на розгляд сесії Тлумацької міської ради.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2020 року задоволено клопотання представника відповідача - Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області про витребування доказів.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 року підготовче провадження по справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.01.2021 року було задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кузика В.І. про заміну відповідача - Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області на правонаступника - Тлумацьку міську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кузик В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові та у відповіді на відзив. Зазначив, що в користуванні позивачки перебуває земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 . У 1986 році у місцевої влади виникли плани на будівництво багатоквартирного будинку, а тому 1989 році було прийнято рішення про передачу позивачці квартири та сплату компенсації за її будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Оскільки позивачці було надано тільки квартиру, то вона у 1994-1995 роках зверталась до місцевої влади з листами про виплату компенсації. Однак, їй надали відповідь, що коли буде проведено все заплановане будівництво, тоді і буде виплачена компенсація. Позивачка продовжувала користуватись земельною ділянкою за вказаною адресою, а в 1997 році було прийнято рішення, яким їй було передано у приватну власність 0,196 га землі по АДРЕСА_1 , в т.ч. ріллі - 0,14 га, забудова 0,056 га. Оскільки у позивачки на той час було скрутне матеріальне становище та не було сталої практики проведення приватизації землі, позивачка не вчиняла дій щодо завершення приватизації земельної ділянки. В 2019 році між позивачкою та ОСББ «Кармелюка-5» появився спір щодо меж земельної ділянки, яку вона мала намір приватизувати. Тому позивачка вирішила завершити оформлення прав власності на земельну ділянку, що була передана їй за рішенням 1997 року. Для цього ж вона у 2019 році звернулась до ФОП- ОСОБА_2 , який є кваліфікованим інженером-землевпорядником, з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,196 га за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, План меж земельної ділянки ОСББ «Кармелюка-5» підписувати відмовилось. Оскільки позивачка вважала, що це не є причиною для непогодження виготовленої технічної документації із землеустрою, вона передала цю технічну документацію із землеустрою на погодження до Тлумацької міської ради. Але узгоджувальна комісія для вирішення питань з приводу суміжного землекористування Тлумацької міської ради прийняла протокол № 40, який пізніше затвердила рішенням сесії Тлумацької міської ради. Ствердив, що Тлумацька міська рада незаконно прийняла таке рішення, оскільки мала прийняти про затвердження технічної документації із землеустрою, позаяк будь-які законні підстави для відмови, передбачені ст. 186 ЗК України, відсутні. Так земельна ділянка, на яку має намір оформити право власності позивачка, не знаходиться в межах багатоквартирної забудови, непогодження меж земельної ділянки суміжними користувачами не є підставою для відмови у затвердженні. Пояснив, що позивачкою в січні 2020 року була відкликана заява про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, оскільки рішення щодо цього було прийнято ще у 1997 році. Навести докази про передачу технічної документації із землеустрою на погодження до Тлумацької міської ради не може, вважає, що написання відповідної заяви не вимагається законодавством. Ствердив, що позивачка та він вважають, що саме узгоджувальна комісія для вирішення питань з приводу суміжного землекористування Тлумацької міської ради самостійно мала передати технічну документацію із землеустрою позивачки на затвердження сесії Тлумацької міської ради. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області адвокат Яремчук М.Є. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначила, що міська рада діяла у відповідності до законодавства і будь-яких прав ОСОБА_1 , про порушення яких зазначено в позовній заяві, не порушувала, оскільки ОСОБА_1 до міської ради з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою, розробленої інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_2 , щодо земельних ділянок в АДРЕСА_1 , без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем ОСББ «КАРМЕЛЮКА-5», не зверталась. Позивачка зверталась із заявою про направлення узгоджувальної комісії, у зв`язку з непогодженням меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем. Саме це питання було розглянуто відповідною комісією міської ради, про що свідчить протокол № 40 узгоджувальної земельної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування, який 22.11.2019 року був затверджений рішенням № 1333-37/2019 Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно викопіювання з Генплану м. Тлумача, одна з земельних ділянок, яку хоче приватизувати позивачка, знаходиться в межах багатоповерхової житлової забудови, а тому не може бути приватизованою. Зауважила, що всі рішення, на які посилається позивачка в позові, були виконані, а, отже, вичерпали свою дію. Так позивачці була надана 3-х кімнатна квартира замість знесеного будинковолодіння та сплачена компенсація за фруктові дерева. В свою чергу спірні земельні ділянки перебували та перебувають у власності міської ради, а позивачка щодо цих ділянок мала право тимчасового користування. Вважає, що за рішенням виконавчого комітету Тлумацької міської Ради народних депутатів від 17 січня 1997 року позивачці земельна ділянка передана у тимчасове користування до моменту початку будівництва другої черги багатоповерхового житлового будинку. Крім того зазначила, що позивачка не зверталась та і не могла звернутись до міської ради з заявою про затвердження технічної документації з землеустрою на земельні ділянки, оскільки технічна документація на ці ділянки не є завершеною. Так обидві земельні ділянки не сформовані в натурі, їм не присвоєно кадастрові номера та відповідна інформація не внесена до кадастру.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, ОСББ «КАРМЕЛЮКА-5», в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, жодних письмових пояснень на адресу суду не направляв.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Судом встановлено, що 16.12.1988 року виконкомом Тлумацької міської ради народних депутатів, за результатом розгляду клопотання Управління капітального будівництва облвиконкому про виділення земельної ділянки на будівництво 60-ти квартирного жилого будинку в м. Тлумач, прийнято Рішення № 326, яким: виділено земельну ділянку площею 0,50 га на будівництво 60-ти квартирного жилого будинку в АДРЕСА_2 ; існуюче будинковолодіння ОСОБА_4 вирішено знести за рахунок коштів замовника (а.с. 16).

11.01.1989 року виконавчим комітетом Тлумацької районної ради народних депутатів прийнято Рішення № 4 «Про затвердження оцінки будинковолодіння гр. ОСОБА_4 ». Вирішено затвердити оцінку будинковолодіння гр. ОСОБА_4 в сумі 6081,55 крб. згідно додатку та дозволено замовнику знести будинковолодіння до початку будівництва з виплатою грошової компенсації і надання комунальної квартири (а.с. 17). Згідно додатку № 1 до Рішення № 4 від 11.01.1989 року, видом компенсації за знесення будинковолодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , визначено надання квартири та грошова компенсація (а.с. 17 зворот).

21.02.1989 року виконавчим комітетом Івано-Франківської обласної ради народних депутатів прийнято Рішення № 26 «Про знесення будинковолодінь, що належать громадянам на правах особистої власності». Цим рішення дозволено знести будинковолодіння ОСОБА_4 (а.с. 18). В Додатку до цього рішення видом компенсації за знесення будинковолодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , визначено надання квартири та грошова компенсація (а.с. 19).

02.09.1993 року виконкомом Тлумацької міської Ради народних депутатів було прийнято рішення № 355, відповідно до якого вирішено надати в новозбудованому будинку ОСОБА_6 3-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_4 , видати їй ордер, зобов`язано голову райспоживтовариства провести розрахунок з бувшим власником будинковолодіння ОСОБА_6 (а.с. 124).

04.10.1993 року ОСОБА_4 власноручно написала договір-пояснюючу, відповідно до якого після отримання ордеру на квартиру по АДРЕСА_4 , зобов`язалась розібрати хату по АДРЕСА_3 , та просила виготовити їй документи за рахунок Рай СТ, оскільки вона одержала компенсацію за будівлю (а.с. 125).

16.09.1993 року на підставі рішення виконкому Тлумацької міської Ради народних депутатів № 355 від 02.09.1993 року був виданий ордер № 888 на квартиру АДРЕСА_5 , на ОСОБА_6 як квартиронаймача та її сестру ОСОБА_7 (а.с. 25).

Позивачка ОСОБА_4 у 1994-1995 роках зверталась з листами до виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківської області з приводу невиплати їй компенсації за знесення будинку. У відповідь вона отримала відповіді від 30.12.1994 року № 372 та від 06.09.1995 року № 149-2/22, у яких вказано, що виплата грошової компенсації неможлива у зв`язку із тим, що будинковолодіння ОСОБА_4 не знесено, будинок, який заплановано будувати не будується, земельна ділянка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , а їй авансом надана трьохкімнатна квартира. Також зазначено, що грошова компенсація ОСОБА_4 буде проведена після знесення будинку та при будівництві другої черги 60-квартирного житлового будинку (а.с. 20-21).

17.01.1997 року Виконавчим комітетом Тлумацької міської Ради народних депутатів було прийнято Рішення № 1 від «Про передачу у приватну власність та тимчасове користування земельних ділянок громадянам м. Тлумач». Даним рішенням, за результатом розгляду заяв жителів м. Тлумач про передачу у приватну власність та тимчасове користування земельних ділянок, актів інвентаризації та земельно-облікових документів, було вирішено передати жителям міста у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків та господарських споруд, садово-городніх земельних ділянок, особистого підсобного господарства, а земельні ділянки для городництва, які знаходяться в межах міста, передати у тимчасове користування, на основі Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92, ст. 56, 57, 67 Земельного кодексу України згідно Додатку № 1. Також зазначено, що підставою розмірів земельних додатків є земельно-кадастрова документація (а.с. 30). Згідно Додатку № 1 до цього рішення, до списку громадян, яким дозволено передати у приватну власність та тимчасове користування земельні ділянки, під № 4 зазначено ОСОБА_4 та визначено площу земельних ділянок, а саме: всього 0,196 га, з яких рілля - 0,14 га, забудова - 0,056 га. Адреса місця знаходження земельних ділянок: АДРЕСА_1 (а.с. 30, зворот).

У 2019 році позивачка ОСОБА_1 звернулась до інженера-землевпорядника ФОП- ОСОБА_2 з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматизованої системи Державного земельного кадастру про земельні ділянки загальною площею 0,196 га, цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28).

На виконання замовлення ОСОБА_1 ФОП- ОСОБА_2 було виготовлено технічну документацію із землеустрою (а.с. 27-60). При цьому з викопіювання з кадастрової карти, планів меж земельної ділянки, кадастрових планів земельної ділянки вбачається, що кадастрові номери земельним ділянкам ОСОБА_1 та земельній ділянці ОСББ «Кармелюка-5» не присвоєні, тобто їх межі не визначена в натурі (на місцевості) (а.с. 29, 45-46). Згідно Плану меж земельної ділянки та Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 52) суміжними землекористувачами з ОСОБА_1 по земельній ділянці, призначеній для особистого селянського господарства, є ОСОБА_8 , який погодив межі земельних ділянок , та ОСББ «Кармелюка-5» і Тлумацька міська рада, інформація про яких не вписана, а підписи їх представників відсутні. Згідно Плану меж земельної ділянки та Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 52, зворот) суміжними землекористувачами з ОСОБА_1 по земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), є ОСББ «Кармелюка-5» та Тлумацька міська рада, інформація про яких не вписана, а підписи їх представників відсутні.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що для вирішення спірних питань з суміжним землекористувачем ОСББ «Кармелюка-5», нею було направлено звернення до виконавчого комітету Тлумацької міської ради від 24.09.2019 року, однак зазначена заява нею до матеріалів справи додана не була. Проте, представником відповідача копію зазначеної заяви було надано суду. В цій заяві ОСОБА_1 просила міського голову вислати узгоджувальну комісію за адресою: м. Тлумач, вул. Січових Стрільців, 6, у зв`язку з непогодженням сусіднього землекористувача (а.с. 229). Для вирішення цього питання позивачка до заяви додала технічну документацію.

30.10.2019 року узгоджувальною комісією для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування було розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо погодження меж земельної ділянки та за результатом розгляду складено Протокол № 40 (а.с. 23-24). Зазначеним протоколом комісія вирішила відмовити у погодженні меж земельної ділянки, зазначеної в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 громадянки ОСОБА_1 . Також рекомендовано сесії Тлумацької міської ради ОТГ затвердити зазначений протокол. Підставами для прийняття рішення про відмову були наступні: технічна документація із землеустрою розроблена щодо земельної ділянки, яка фактично знаходиться в межах багатоквартирної забудови в АДРЕСА_2 ; розбіжність у прізвищі особи, якій виділялась земельна ділянка «Коропецька-Присяжнюк»; вилучення земельної ділянки у ОСОБА_1 за рішенням 1988 року.

22.11.2019 року Тлумацькою міською радою об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області було прийнято Рішення № 1333-37/2019 «Про затвердження Протоколу № 40 узгоджувальної земельної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування» (а.с. 22).

Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Надорожнянським сільбюро ЗАГС с. Надорожна Тлумацького району 24.11.1984 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 24.11.1984 року уклали шлюб, актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 62).

22.01.2020 року позивачкою ОСОБА_1 було подано до Тлумацької ОТГ заяву про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,196 га по АДРЕСА_1 . Однак, зазначена заява була нею відкликана, про що свідчить її особистий підпис в Журналі реєстрації заяв та скарг громадян Тлумацької ОТГ (а.с. 93-94).

З графічних матеріалів (викопіювання) з генерального плану м. Тлумач (а.с. 91-92, 126, 166-167) станом на день розгляду справи вбачається, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, яку хоче приватизувати ОСОБА_1 , знаходиться в межах багатоповерхової житлової забудови.

Відповідно до відповіді виконкому Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області на адвокатський запит від 07.10.2020 року, на даний час в м. Тлумач є вулиці Кармелюка та Січових Стрільців. До 1997 року вулиця Січових стрільців мала назву «Новика» (а.с. 164). Однак, під час розгляду справи представники сторін визнали та не оспорюють, що колишня АДРЕСА_6 на даний час є АДРЕСА_7 на даний час є вул. Січових Стрільців. Оскільки даний факт визнаний сторонами по справі та не оспорювався в судовому засіданні, то він не потребує доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13 та 81 ЦПК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту права, яке вважає порушеним та зобов`язаний довести обставини, на які посилається, правову та фактичну підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Згідно із частиною першою ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. На сьогодні такими технічними матеріалами згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» є технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Процедура, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, тобто розробки такої документації, визначено «Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої наказом Держкомзему України від 18 травня 2010 року № 376.

У відповідності до пункту 2.1 цієї Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України землевпорядної документації, зокрема технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками.

Слід зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення цим громадянам або їх спадкоємцям технічної документації із землеустрою та реєстрації права власності в Укрдержреєстрі.

Судом встановлено, що в 2019 році за замовленням ОСОБА_1 інженером-землевпорядником ФОП- ОСОБА_2 виготовлено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматизованої системи Державного земельного кадастру про земельні ділянки загальною площею 0,196 га, цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому також встановлено, що земельні ділянки, які мала намір приватизувати позивачка, не є сформованими, кадастровий номер їм не присвоєно. Крім того, дана технічна документація також містить ряд суперечностей. Так у викопіюваннях з кадастрової карти, планах меж земельної ділянки, кадастрових планах земельної ділянки та інших документів вбачається, що суміжними землекористувачами з ОСОБА_1 є: ОСОБА_8 , ОСББ «Кармелюка 5» та Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області (прохід, інженерні комунікації, проїзд). Однак, у Переліку обмежень щодо використання земельних ділянок (а.с. 49), що є частиною розробленої технічної документації з землеустрою, будь-які обмеження відсутні, хоча прохід, інженерні комунікації та проїзд відповідно до законодавства повинні мати відповідні охоронні зони та щодо них повинні встановлюватись відповідні обмеження. Крім цього, ні позивачкою ні її представником не заявлялись клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, або про допит в судовому засіданні ФОП- ОСОБА_2 , який складав технічну документацію із землеустрою та є кваліфікованим інженером-землевпорядником, з метою з`ясування фактичного місцезнаходження земельних ділянок та врегулювання неточностей і суперечностей, які містяться в технічній документації із землеустрою.

Статтею 26 Закону України передбачено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

Пунктом 29 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ № 1051 від 10.10.2012 року (зі змінами та доповненнями) визначено, що кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Пунктом 14 ст. 186 ЗК України передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (п. 17 ст. 186 ЗК України).

Суміжними землекористувачами, як було встановлено вище, із земельними ділянками, які ОСОБА_1 , мала намір отримати у власність, є: ОСОБА_8 , ОСББ «Кармелюка 5» та Тлумацька Міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області (прохід, інженерні комунікації, проїзд).

Будь-які докази того, що позивачка зверталась до Тлумацької міської ради для підписання акту визначення меж земельної ділянки, відсутні. Однак, в судовому засіданні встановлено, що позивачка отримала відмову в підписанні акту визначення меж земельної ділянки суміжного землекористувача ОСББ «Кармелюка 5». Саме тому, вважаючи, що спір може вирішити земельна комісія, позивачка і звернулась до міської ради з заявою від 24.09.2019 року з проханням вислати узгоджувальну комісію за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з непогодженням сусіднього землекористувача, додавши для цього виготовлену технічну документацію. Тому земельною комісією міської ради за заявою ОСОБА_1 був розглянутий земельний спір з приводу суміжного землекористування між ОСОБА_1 та ОСББ «Кармелюка 5», а не питання про затвердження виготовленої технічної документації з землеустрою.

Також як ствердив представник позивачки та було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради з заявою або будь-яким іншим документом, в якому би вона ставила вимогу про затвердження виготовленої на її прохання технічної документації з землеустрою на земельну ділянку, якою вона користується, не зверталась. Суд не вважає слушними доводи представника позивачки, що чинне законодавство не містить норм, які б вимагали подання відповідної заяви, оскільки органи місцевого самоврядування діють в межах встановлених для них повноважень, вирішують питання, які входять в їх компетенцію, в т.ч. і розглядають заяви та звернення громадян відповідно до вимог, зазначених в цих заявах та зверненнях. В свою чергу норми земельного законодавства не місять вимог до органу місцевого самоврядування про самостійне ініціювання розгляду питання щодо затвердження технічної документації з землеустрою без відповідного волевиявлення щодо цього зацікавленої в цьому особи.

Згідно з положеннями статті 55 Закону № 858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), постанові Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 404/3048/18 (провадження № 61-19228св19).

Так, на думку ВП ВС у процесі оформлення права на земельну ділянку достатньо не підписати Акт погодження меж із суміжними землекористувачами та власниками земельної ділянки, а лише запропонувати їм це зробити. Якщо сусід відмовляється це зробити, то це його конституційне право на вільне волевиявлення та реалізація належних йому прав, або іншими словами: «ніхто не може нікого заставити щось підписувати». Головне тут на думку ВП ВС те, що підписання або непідписання Акту погодження меж із суміжними землекористувачами та власниками земельної ділянки не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, тому не може вплинути на саму процедуру приватизації.

Оскільки чинне законодавство не обмежує право на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акта погодження меж земельних ділянок, це свідчить про відсутність таких перешкод для завершення ОСОБА_1 процедури приватизації земельної ділянки.

При добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акту погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність.

Вказаний висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18).

Крім того, суд звертає увагу, що рішення № 1333-37/2019 від 22.11.2019 року Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області «Про затвердження Протоколу № 40 узгоджувальної земельної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування» не тягне за собою виникнення, зміну або скасування юридичних прав та обов`язків для будь-яких осіб, в т.ч. скасування або не скасування цього рішення не створює жодних юридичних наслідків і для позивачки.

Суд вважає помилковим твердження представника позивачки про те, що Тлумацька міська рада ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області рішенням № 1333-37/2019 від 22.11.2019 року «Про затвердження Протоколу № 40 узгоджувальної земельної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування» відмовила позивачці ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації з землеустрою на земельні ділянки, а тому порушила її права на приватизацію цих земельних ділянок.

Як свідчить сам текст протоколу № 40 та заява ОСОБА_1 від 24.09.2021 року, на засіданні узгоджувальної земельної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування розглядалась заява ОСОБА_1 щодо погодження меж земельної ділянки. При цьому розглядалась відмова від погодження меж земельних ділянок виключно суміжним землекористувачем ОСББ «Кармелюка 5». Питання погодження меж земельних ділянок Тлумацькою міською радою ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області, яка також є суміжним землекористувачем, взагалі не виносилось на розгляд комісії, в т.ч. і самою ОСОБА_1 .

До матеріалів справи позивачкою не надано жодного документа, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 звернулась до Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області з проханням про погодження меж земельних ділянок або про затвердження технічної документації з землеустрою на земельні ділянки, які вона мала намір приватизувати. В свою чергу відповідно і відсутні будь-які докази на підтвердження тверджень позивачки та її представника про те, що їй було відмовлено в погодженні меж земельних ділянок або у затвердженні технічної документації з землеустрою на ці ділянки Тлумацькою міською радою ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області.

Врахуванням вищенаведеного, суд вважає недоведеним порушення прав та інтересів позивачки Тлумацькою міською радою у зв`язку з прийняттям рішення № 1333-37/2019 від 22.11.2019 року Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області «Про затвердження Протоколу № 40 узгоджувальної земельної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування».

Щодо другої позовної вимоги про зобов`язання Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області затвердити технічну документацію із землеустрою, розроблену інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 щодо земельних ділянок в АДРЕСА_1 , без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем, слід зазначити, що ця позовна вимога також не підлягає до задоволення, оскільки є передчасною. Так в судовому засіданні було встановлено, що позивачка ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області (зараз Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області) з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою не зверталась, це питання не було предметом розгляду Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області та відповідне рішення про відмову ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою Тлумацькою міською радою ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області не приймалось.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказувалось, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, то за таких обставин судові витрати слід покласти на позивачку.

На підставі вищевказаного, ст. 203, 229, 230, 717 ЦК України, керуючись ст.ст.11- 12, 76, 89, 141, 258-268, 280-289, 352-354 ЦПК України ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КАРМЕЛЮКА-5», про скасування рішення органу місцевого самоврядування та затвердження технічної документації із землеустрою без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем відмовити.

Судові витрати покласти на позивачку ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна

Повний текст судового рішення виготовлено 19.03.2021 року.