Справа № 344/3069/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/240/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Фединяк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2020 року, ухвалене в складі судді Антоняка Т. М.у м.Івано-Франквіську,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Позовна заява мотивована тим, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № IFU0GA00000096 від 15.06.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 15.06.2005 року уклали Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П., зареєстрований в реєстрі за № Д0495 із змінами та доповненнями, предмет договору - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 116,1 кв.м., житловою площею 77,8 кв.м. і складається з 3 житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 кв.м. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № IFU0GA00000096 від 15.06.2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено Договір поруки, за яумовами якого останні виступають поручителями за виконання зобов`язання за кредитним договром. Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського юстиції відповідно до постанов про арешт майна боржника, в період з 09.09.2010 року по 25.09.2012 року, накладено арешти на все нерухоме майно яке, належить ОСОБА_1 , зокрема і на предмет іпотеки. У ПАТ КБ Приват Банк право застави виникло 15.06.2005 року, а арешти відділу ДВС Івано-Франківського міського управління були накладені у період з 2010 - 2012 роки, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.12.2010 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. 11.03.2016 року на виконання рішення суду ПАТ КБ ПриватБанк, як заставодержатель, звернувся до ВДВС Івано-Франківського МУЮ із клопотанням щодо звільнення майна з-під арешту, однак ВДВС арешти з нерухомого майна а саме іпотеки та знаходиться в заставі ПАТ КБ ПриватБанк не зняв. Просив зняти всі наявні арешти з предмету іпотеки, а саме: квартири під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 116,1 (сто шістнадцять цілих одна десята) кв.м., житлова площа 77,8 (сімдесят сім цілих вісім десятих) кв.м. і складається з 3 (трьох) житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 (п`ять цілих сім десятих) кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2020 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту задоволено.

Знято арешти з предмету іпотеки - квартири під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 116,1 (сто шістнадцять цілих одна десята) кв.м., житлова площа 77,8 (сімдесят сім цілих вісім десятих) кв.м. і складається з 3 (трьох) житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 (п`ять цілих сім десятих) кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати, понесені на оплату судового збору у розмірі по 344 грн 50 коп. з кожного.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 116,1 кв.м., житлова площа 77,8 кв.м. і складається з 3 житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 кв.м Рішення суду стосується її прав, однак вона не була залучено до у участі в розгляді справи, внаслідок чого порушено її право надавати заперечення, додаткові пояснення та докази.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у встановленому законом порядку повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи, проте за вказаним в апеляційні скарзі місцем проживання відсутні і в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про направлення судової повістки за вказану ними адресою, не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з змісту апеляційної скагри та доданих матеріалів, ОСОБА_4 , яка не була учасником справи при її розгляді судом першої інстанції, наполягає на тому, що оскаржуваним рішенням порушено її права як співласника квартири АДРЕСА_1 , так як позбавлено права гарантовані їй п.п.2,3 ч.1 ст.43 ЦПК України. Крім цього вважає, що суд у її відсутності вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обо`взки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01 грудня 2004 року надав тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» та вказав на те, його треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана норма права визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд в постанові від 09 вересня 2019 року провадження № 61-16143ск19 наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2020 року позов знято арешт з предмету іпотеки - квартири під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 116,1 (сто шістнадцять цілих одна десята) кв.м., житлова площа 77,8 (сімдесят сім цілих вісім десятих) кв.м. і складається з 3 (трьох) житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 (п`ять цілих сім десятих) кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який накладений 09.09.2010 року Відділом державної виконавчої служби накладено на все нерухоме майно боржника ОСОБА_5 . Підставою для зняття такого арешту було перебування спірної квартири в іпотеці Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відповідно договору іпотеки від 15.06.2005 року.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив захистити порушене право на іпотечне майно, оскільки 09.09.2010 року Відділом державної виконавчої служби накладено на все нерухоме майно боржника ОСОБА_5 , що з 15.06.2005 року перебуває в іпотеці у порядку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № IFU0GA00000096 від 15.06.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що ні суд за власною ініціативою, ні учасники цивільного процесу не можуть ініціювати залучення будь-якої особи як співпозивача, оскільки звернення до суду з позовом і пред`явлення позовних вимог до відповідача є правом особи, яким вона розпоряджається на власний розсуд, а не обов`язком.

Разом з тим матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_6 , до якої не пред`явлено позов, могла б бути залучена до участі в розгляді цієї справи як треті особи на стороні позивача, що не заявляють самостійних вимог.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

У мотивувальній частині рішення Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2020 року не містяться висновки суду про права та обов`язки ОСОБА_6 та резолютивній частині цього рішення суд не вказав про її права та обов`язки.

Згідно із ч. 3 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Оскільки питання ОСОБА_6 про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2020 року не вирішувалося, то відкрите апеляційне провадження за її апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складено 19 березня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський