18.03.2021 Справа № 756/3850/21
Справа 756/3850/21
Провадження 6/756/329/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м.Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Михнюк В.М.,

за участю приватного виконавця виконавчого

округу міста Києва - Каращук К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівної, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. 16 березня 2021 звернулась до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою примусового виконання виконавчого напису № 41 від 26 січня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою М.А. про звернення стягнення на зазначену вище квартиру.

В обґрунтування подання приватний виконавець зауважує, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2021 року нею відкрито виконавче провадження №64302208 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової М.А. за № 41 від 26.01.2021, про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що боржник будучи достеменно обізнаним про відкриття виконавчого провадження ухиляється від виконання виконавчого напису нотаріуса на вимоги, що були направлені на його адресу приватним виконавцем щодо допуску до житла не реагує, вимоги не виконує, потрапити до житлового приміщення для здійснення його опису та арешту майна не виявляється можливим, оскільки вільний доступ до квартири АДРЕСА_2 відсутній, приватний виконавець просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 подання передано до розгляду головуючому - судді Шролик І.С.

Приватний виконавець Каращук К.Л. в судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити з підстав та мотивів викладених в ньому. Суду пояснила, що квартира, до якої просить суд надати дозвіл на примусове проникнення на праві власності належить боржнику. На зареєстровану адресу боржника, що також зазначена у виконавчому напису нотаріуса направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження, яка не отримана боржником та повернута за закінченням терміну зберігання. Приватний виконавець двічі приходила за адресою боржника, проте потрапити до квартири не виявилося можливим про що складено відповідні акти. Також виконавцем на адресу боржника надсилалась копія подання про примусове проникнення до житла, яке надсилалось до суду 01 березня 2021 року, яке він отримав, що свідчить про обізнаність боржника про дії що проводяться з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Вислухавши приватного виконавця, дослідивши матеріали подання та письмові докази подані в його обґрунтування, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. знаходиться виконавче провадження №64302208 з примусового виконання виконавчого напису № 41, вчиненого 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою М.А. згідно якого, запропоновано звернути стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_1 . В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 11 грудня 2018 року, яка станом на 26 січня 2021 року становить 1399608 грн. (а.с.18).

Постановою приватного виконавця Каращук К.Л. 27 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64302208, з примусового виконання виконавчого напису № 41 від 26.01.2021 (а.с.20-21).

Боржнику ОСОБА_3 постанова надсилалась за адресою місця реєстрації, яка також зазначена у виконавчому документі, проте не вручена під час доставки та повернута «за закінченням терміну зберігання» (а.с.22)

Також, 27 січня 2021 року приватним виконавцем Каращук К.Л. прийнято постанову про арешт майна боржника, а саме, двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 29.01.2021 №104/22-87 на запит приватного виконавця, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано три особи, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 2003 року, яке видане КП «Управління житлового господарства» квартира АДРЕСА_2 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в рівних долях (а.с.44).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 27 січня 2021 року видно, що квартира АДРЕСА_2 , на праві власності належить ОСОБА_1 , оскільки на підставі договору дарування від 28 листопада 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували сину свої частки у спільному майні (а.с.33-34).

Згідно акту приватного виконавця від 15.02.2021 при виїзді за адресою: АДРЕСА_2 , доступу до житла не надано. На стук та дзвінки у двері відповіла жінка, яка повідомила, що в неї відсутні ключі від квартири і тому вона не може відчинити. Постанову про відкриття виконавчого провадження залишено у поштовій скриньці (а.с.47).

Приватним виконавцем на адресу боржника 16 лютого 2021 року направлено вимогу в якій зов`язано бути присутнім о 10:30 год. 23.02.2021 за адресою: АДРЕСА_2 та забезпечити виконавцю доступ до квартири для проведення опису та арешту майна боржника з метою подальшої реалізації (а.с.48-49). Вимога не отримана, повернута без вручення.

Згідно акту від 23.02.2021 приватним виконавцем здійснювався виїзд за адресою, місця проживання боржника: АДРЕСА_2 , на стук та дзвінки двері не відчинили. Боржником вимога приватного виконавця від 16.02.2021 не виконана. Доступу до житла не надано. Описати майно з метою подальшої реалізації, не виявилося можливим.

Крім того, 23 лютого 2021 року приватним виконавцем на адресу боржника, направлено подання про примусове проникнення до житла, яке того ж дня подано до Оболонського районного суду, яке боржник отримав 01 березня 2021 року (а.с. 51-56).

Суду також надано переписку стягувача із боржником, в якому він повідомляє про звернення приватного виконавця до суду задля отримання дозволу на примусове виконання до житла. (а.с. 58).

Приватним виконавцем 02 березня 2021 року надіслано боржнику ОСОБА_1 вимогу бути присутнім о 10.30 год. 05 березня 2021 року за адресою реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 з метою опису та арешту майна боржника (а.с. 59-60). Вимога отримана боржником 09 березня 2021 року (а.с. 61).

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Проте, суд не може погодитися із твердженням приватного виконавця, що боржником чиняться перешкоди у доступі до житла, оскільки відсутність особи за місцем проживання, в період відвідування приватним виконавцем 15.02.2021 та 23.02.2021 року не можна вважати, як перешкоди.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Надані суду акти, на які посилається приватний виконавець, як на докази не допуску його до приміщення квартири боржника, не містять інформації про їх складення в присутності понятих, що є порушенням вимог ст. 22 зазначеного Закону та тягне за собою недопустимість зазначених доказів (а.с.47,50).

З огляду на те, що виконавець здійснювала виконавчу дію направлену на проникнення, допуск до житла, проте через відсутність боржника за місцем проживання не мала можливості провести опис та арешт майна, суд вважає, що при вчиненні цих дій мають бути присутні поняті, на виконання вимог зазначеного вище законодавства.

Окрім іншого, судом досліджені сповіщення приватного виконавця боржника про забезпечення доступу до об`єкту, проте суд вважає, що оскільки сповіщення отримано боржником 09 березня 2021 року, тобто після дати, на яку приватний виконавець вимагала надати доступ 05 березня 2021 року, дана подія фактично унеможливила його виконання.

На запитання суду, чому не можна завчасно повідомити боржника про вчинення виконавчих дій щодо опису та арешту майна з обов`язком боржника надати доступ до житлового приміщення, приватний виконавець повідомила, що не має такого обов`язку повідомляти боржника.

Проте, суд не може погодитися з твердженнями приватного виконаця, що зібраними та наявними у справі матеріалами доведений факт, що боржник ОСОБА_1 чинить перешкоди у вільному доступу до його житла, оскільки виконати дію, час якої вже минув на дату отримання сповіщення, фізично не можливо.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншоговолодіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Суд при вирішенні спірного питання враховує пропорційність втручання в особисті права людини, з метою дотримання відповідного балансу між приватним та суспільним інтересом.

Примусове проникнення до житла боржника є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій і може застосовуватися лише за тих обставин, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Ухвала суду про проникнення до володіння боржника має бути вмотивована, що вказує на те, що суб`єкт такого подання має надати суду належні, допустимі, достовірні докази, що свідчать про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника. Також, виконавець має надати докази, які підтверджують перешкоджання вільному доступу виконавця до володіння боржника.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що доказів про обізнаність боржника про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії, пов`язані з проникненням до його житла в певну дату та час, суду не надано. Повідомлення, що надсилалось на адресу боржника від 01 березня 2021 року про намір приватного виконавця відвідати квартиру для проведення опису та арешту майна, яке мало відбутися 05 березня 2021 року отримано ним лише 09 березня 2021 року, що суд розцінює, як неналежне сповіщення та не доведеність факту ухилення боржника від виконання та перешкоди у здійсненні виконавцем виконавчих дій.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів сповіщення боржника про необхідність забезпечення безперешкодного доступу приватного виконавця до житла для вчинення виконавчих дій, яке він би отримав завчасно, буде становити непропорційним втручання в охоронювані ст. 8 Конвенції прав.

Отже, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу приватного виконавця до житла, а додані до подання акти виконавця, на думку суду, не можуть вважатися таким доказом, оскільки, вони не свідчать про перешкоджання боржником вільному доступу приватного виконавця до свого житла, окрім того не містять підпису понятих, а надіслана 01.03.2021 року вимога про доступ до житла о. 10.30 год. 05.03.2021 отримана боржником лише 09.03.2021 року, що фактично унеможливлює його виконання, що також не доводить факт перешкоди виконавцю у вчиненні виконавчих дій, тому суд приходить до переконання про відмову в задоволенні даного подання.

Керуючись ст. 12, 76-81, 258-260, 263,354,439 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівної, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 18 березня 2021 року.

Суддя Шролик І.С.