Справа № 458/235/21
23.03.2021 м. Турка
Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Кшик О.І.
секретар судового засідання Сисан С.І.
заступника начальника Турківського
районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) Жавко М.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Турківського районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) - Жавко М.Я. про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України,
22.03.2021 заступник начальника Турківського районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) - Жавко М.Я. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
В обґрунтування подання покликається на те, що на примусовому виконанні у Турківському РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) перебуває виконавчий лист № 458/419/19, виданий 16.10.2019 Турківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області 8024,00 грн. завданої державі шкоди внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. 21.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (АС ВП №60367446), копії якої скеровано сторонам виконавчого провадження. У ході виконання рішення суду встановлено, що в боржника відсутнє майно, боржник не з`являється на виклики державного виконавця та не вживає заходів щодо виконання боргових зобов`язань, чим умисно ухиляється від виконання виконавчого документа. Просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань.
За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.
У судовому засіданні заступник начальника Турківського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) Жавко М.Я. подання підтримав з наведених у ньому доводів та просив таке задовольнити. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 був обізнаний про рішення суду, однак таке не виконує, не з`являється на виклики державного виконавця, здійснює виїзди за кордон, де одного разу перебував протягом семи місяців, і такими діями він ухиляється від виконання рішення суду, а тому до нього необхідно застосувати тимчасове обмеження у праві виїзду з межі України.
Вирішуючи питання по суті даного подання, суд дійшов наступних висновків.
Як вказано у ст. 2 Протоколу №2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Таким чином, свобода пересування гарантована громадянам України Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а обмеження такого права можливе лише на підставі закону та з метою і за умов, які визначені законом. В інших випадках, таке обмеження буде порушувати конституційне право особи на свободу пересування.
Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;
Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України при ухиленні боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.
Як видно з долученої до подання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2019 ВП №60367446, таке відкрито на виконання рішення Турківського районного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області 8024,00 гривень завданої державі шкоди внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Державним виконавцем встановлено відсутність в боржника ОСОБА_1 майна, зокрема, житла, земельних ділянок, транспортних засобів, встановлено, що пенсійних виплат він не отримує, банківських рахунків немає, підприємцем не зареєстрований.
Встановлено також, що боржник 24.02.2019, 05.11.2019, 07.12.2019, 02.02.2020, 04.09.2020, 18.03.2021 перетинав державний кордон.
На виклики державного виконавця з`явитись 28.10.2019,21.01.2020, 19.02.2021 боржник ОСОБА_1 не прибував.
Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
В обргунтування свого подання державний виконавець вказує, що в боржника існує заборгованість, він не з`являється на виклики державного виконавця, не вживає заходів щодо виконання боргових зобов`язань, перетинає державний кордон, що свідчить про ухилення від сплати боргу.
Такі доводи суд розцінює як недостатні для задоволення подання, виходячи з наступного.
Так, сам факт невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків, окрім як доведення такого ухилення відповідними доказами.
Так, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду має місце тоді, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, тобто має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Однак, державним виконавцем доказів цього не надано, зокрема не встановлено можливості виконання ним такого рішення суду.
Окрім цього, державний виконавець вказує на неодноразові виклики боржника у відділ ДВС та долучає відповідні письмові попередженння-виклики ОСОБА_1 для погашення заборгованості. Однак відсутні підтвердження отримання таких самим боржником.
Так в матеріалах подання відсутні відомості про надсилання та отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.
Виклик ОСОБА_1 на 28.10.2019 за адресою АДРЕСА_1 , ним не одержано, що підтверджується довідкою Укрпошти із відміткою про повернення з причини "вибув".
Згідно акту державного виконавця від 15.01.2020, складеного в АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований на проживання в АДРЕСА_1 , однак вибув на постійне місце проживання в с.Шандровець, Турківський район, Львівська область.
Виклик ОСОБА_1 на 31.01.2020 за адресою с.Шандровець, Турківський район, Львівська область, ним не одержано, що підтверджується довідкою Укрпошти із відміткою про повернення з причини "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".
Згідно з актом державного виконавця від 18.02.2021, складеного в с.Шандровець, Турківський район, Львівська область за місцем проживання боржника ОСОБА_1 , такий був складений в присутності ОСОБА_1 , від підпису він відмовився.
18.02.2021 боржнику вручено виклик державного виконавця від 16.02.2021 про обов`язок з`явитись на 19.02.2021 з 09.00 год. по 17.00 год. Як зазначив державний виконавець на виклик ОСОБА_1 не прибув.
Відтак суд встановив, що ОСОБА_1 з часу відкриття виконавчого провадження 21.10.2019 лише один раз належним чином був повідомлений про виклик до державного виконавця, що не можна вважати достатнім для обмеження його у праві виїзду за межі України.
Окрім цього, суд встановив, що в період з останнього виклику боржника до державного виконавця на 31.01.2020, яке в свою чергу не було вручено боржнику поштовими засобами зв`язку, з урахуванням відомостей про пребування його за межами України з 02.02.2020 до 04.09.2020, і до його виклику на 19.02.2021 боржника жодного разу не було повторно викликано до доржавного виконавця.
Суд також зазначає, що відсутність майна в боржника, на яке може бути звернено стягнення в рамках виконавчого провадження, не може бути розцінено як ухилення боржника від виконання рішення суду. Такі дії мають бути умисними, спрямовані як приклад на відчуження майна, після того як було відкрито виконавче проведжження, його приховування, приховування особистих відомостей, переховування тощо.
Однак таких дій збору боржника, згідно з матеріалами доданими до подання, суд не встановив та представником виконавчої служби в судовому засіданні цього не доведено.
Також державним виконавцем надано суду відповідь на запит №99254664 від 19.03.2021 до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону ОСОБА_1 з 20.10.2019 по 18.03.2021, з якого видно, що він перетинав кордон 05.11.2019, 07.12.2019, 02.02.2020, 04.09.2020, 18.03.2021, однак така інформація не може слугувати єдиною та достатньою підставою для висновку, що такий злісно ухиляється від виконання рішення суду.
Твердження державного виконавця про те, що за кордоном боржник працює, а відтак має грошові кошти, є припущеннями, такі не доводяться належними доказами, а тому не дають підстав стверджувати, що відповідач має кошти, однак без поважних причин не виконує своїх зобов`язань за рішенням суду.
Відтак, покликання державного виконавця на неявку боржника, відсутнійсть в нього майна, перетин кордону, як на підставу ухилення від виконання рішення суду, є безпідставними.
Беручи до уваги те, що подання та додані до нього матеріали не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що боржник саме ухиляється від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду, тому таке подання державного виконавця не підлягає до задоволення, так як є безпідставним та необґрунтованим.
Керуючись ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу №2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження",
У задоволенні подання заступника начальника Турківського районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) - Жавко М.Я. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала складена та підписана 23.03.2021.

Суддя О.І. Кшик