Номер провадження: 22-ц/813/7138/21
Номер справи місцевого суду: 501/3269/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сіваченко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ», третя особа: Профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ», про визнання наказу в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним, його скасування,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

29 вересня 2020 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ДП МТП «Чорноморськ», третя особа - профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» про визнання наказу № 22-Ст від 30.06.2020 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним, його скасування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач працює начальником колони спецтехніки Портової Сервісної служби ДП «МТП «Чорноморськ» та наказом №22-Ст від 30.06.2020 року його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. З наказом позивач не згоден, так як за наказом не зазначено, що саме позивач зробив, що причинив підприємству, яку матеріальну шкоду, тощо, тому просив суд визнати наказ по Порту № 22-Ст від 30.06.2020 року у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності незаконним, таким, що виданий з порушенням норм права та скасувати його.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано наказ по Порту №22-Ст від 30.06.2020 року у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності незаконним, таким, що виданий з порушенням норм права та скасувати його. Стягнено з ДП «Морського торговельного порту «Чорноморськ» на користь держави судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ДП МТП «Чорноморськ» просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи, не надано оцінки ситуації, яка склалась, та зроблено помилкові висновки.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наказом №22-Ст від 30.06.2020 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 відповідно до п.2.6 посадової інструкції за ст. 139 КЗпП України оголошено догану. Позивач підписав з зазначенням незгоди (а.с. 4-8).

Відповідно до інвентаризаційного опису від 31.12.2019р. ОСОБА_1 зазначений матеріально відповідальною особою та зазначені в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності грейфер та гідро молот не зазначені як відсутні за списом (а.с. 9-12).

У наказі №127-Аг від 23.06.2020р. зазначено, що службове розслідування, призначене наказом від 13.02.2020р. №38-Аг за фактом відсутності майна згідно інвентаризаційного опису, а саме грейфера мод. 4914 № 204 (інв.. №4229) та гідро молоту НМ 38QJCB (інв. №21744) визнано таким, що не було проведено належним чином (а.с. 13).

Із заяви позивача ОСОБА_1 вбачається, що проводився ремонт неодноразовий грейфера моделі №4914 інв. №4229, а не грейферу Н-18-3 (а.с. 14-15).

Згідно листа представника третьої особи №151 від 13.07.2020р. до в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» просили розібратись в питанні щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та просили скасувати наказ № 22-Ст від 30.06.2020 року (а.с. 17).

Відповідно до заяви позивача ОСОБА_1 встановлено, що від 04.12.2019 року по 16.02.2020 року він перебував на лікарняному та у відпустці, а отже не міг фізично бути присутнім та приймати участь в роботі інвентаризаційної комісії та комісії по проведенню службового розслідування (а.с. 18-19).

Згідно із відповіддю №181/80-16 1723 від 12.08.2020 року на лист щодо скасування наказу №22-Ст від 30.06.2020 року повідомлено, що не виявлено підстав для скасування зазначеного наказу (а.с.21).

Відповідно до наказу №7080 від 28.11.2019 року про надання відпустки ОСОБА_1 в період з 04.12.2019 року по 05.01.2020 року (а.с. 22).

Згідно із наказу про продовження відпустки (хвороба) №394 від 22.01.2020 року надано ОСОБА_1 відпустку по хворобі з 16.01.2020 року по 15.02.2020 року (а.с. 23).

Відповідно до листків непрацездатності серії АДЦ № 804374 від 06.12.2019 року по 03.01.2020 року, Серії АДЦ № 670071 від 28.11.2019 року по 05.01.2020 року, та серії НОМЕР_1 від 04.01.2020 року по 15.01.2020 року надано лікарняний по хворобі (а.с. 24 на звороті).

Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення.

Відповідно до вимог ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно зі статтею 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Загальний порядок та підстави застосування дисциплінарних стягнень передбачені главою Х КЗпП України.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 246 КЗпП України первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та статутом професійної спілки.

За змістом ч. 3 ст. 252 КЗпП України та ч. 2 ст.41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Так, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходить із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України.

З викладеного вбачається, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

При цьому, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідачем було порушено правила і порядок застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення (до застосування дисциплінарного стягнення не відібрано від позивача пояснень; при обранні виду стягнення не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу позивача; не повідомлено позивача під розписку про застосування дисциплінарного стягнення) та не доведено факту неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків, а тому позовні вимоги підлягали задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на те, що дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

З матеріалів справи вбачається, що наказ №22-Ст від 30.06.2021р. дійсно містить опис ситуації, яка виникла у ДП «МТП Чорноморськ», однак вказаний наказ не містить в чому саме полягає об`єктивна сторона дисциплінарного проступку, який ставиться ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційним судом під час розгляду справи встановлено, що роботодавець не виконав обов`язок з надання доказів наявності фактів винного вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що актом службового розслідування від 11.05.2020р. встановлено, що комісія дійшла до висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності був виданий 30 червня 2020 року, тобто з порушенням місячного терміну, визначеного законодавством.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції (відображають позицію скаржника у суді першої інстанції) із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 липня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк