КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9538/2021
справа № 370/416/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області, постановленого суддею Тандиром О.В. від 29 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

У С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому вказала, що з 25.10.2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2012 року було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.05.2012 року у справі №2-1903/2012 з відповідача стягнуто аліменти у твердій сумі у розмірі 300 грн. на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття. На підставі вказаного рішення позивач отримала виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Києво-Святошинському РВДВС ЦМУМЮ (м. Київ), виконавче провадження №53411145. Відповідач своїх зобов`язань по сплаті аліментів не виконує взагалі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.02.2021 року становить 32100 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам. Відповідач як батько дитини зобов`язаний нести витрати по її утриманню, однак, відповідач в добровільному порядку аліменти у розмірі визначеному рішенням суду не сплачує, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати сина виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 31800,00 грн. за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3288 грн. пені за прострочення сплати аліментів. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 21.05.2021 позивач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, апелянт вказує на неправильність розрахунку пені, проведеного судом.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на стягнення пені за прострочення сплати відповідачем аліментів, однак, неправильно здійснив розрахунок.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-2160/12 від 30.05.2012 року, яке набрало законної сили 11.06.2012 року, шлюб, зареєстрований 25.10.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с. 28).

За час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-1903/2012 від 17.05.2012 року, яке набрало законної сили 28.05.2012 року, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій сумі у розмірі 300 грн. на утримання їх дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття (а.с. 27).

На підставі вказаного рішення суду позивач 17.05.2012 року отримала виконавчий лист, відповідно якого державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Долженком Д.О. своєю постановою від 01.03.2017 року відкрив виконавче провадження №53411145 (а.с. 11).

Згідно Довідки-Розрахунку Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області №6219 від 05.02.2021 року (а.с. 13), у виконавчому провадженні №53411145 заборгованість по аліментах станом на 01.03.2018 року становить 21600,00 грн., сукупний розмір заборгованості станом на 01.02.2021 року становить 32100,00 грн.

Як вбачається із довідки про склад сім`ї №7, виданої 21.01.2021 року Макарівською селищною радою (а.с. 12), ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - син. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як зазначено у ч.1 ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнута з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством, у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладено тягар доказування протилежного.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається виконавцем, а не стягувачем чи боржником. Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просив стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року.

Враховуючи розмір заборгованості за кожен місяць ( 300 гривень) та кількість днів прострочення за кожен місячний платіж помножений на 1 % - пеня становить 57 708 гривень - розрахунок ( а.с.44-45).

Оскільки пеня може бути стягнута лише у розмірі не більше 100% заборгованості , сума , що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача повинна становити 31 800 гривень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції при визначенні розміру пені не звернув на зазначене уваги, застосував правову позицію Верховного суду, яка втратила чинність, та розрахував невірно розмір пені.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення першої інстанції повинно бути скасоване та постановлене нове рішення, яким позовні вимоги повинні бути задоволені.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду в частині розміру неустойки (пені) не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 квітня 2021 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року у розмірі 31 800 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3180 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 липня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: