Номер провадження: 22-ц/813/1264/21
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сіваченко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2020 року у справі за поданням старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Старший державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В., місцезнаходження: вул. Миколаївська, 30, м. Білгород-Дністровський Одеської області звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 495/10615/17, що виданий 14.06.2019 року, щодо: зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити порядок спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом: надання побачень кожну середу та п`ятницю з 16.00 годин до 19.00 годин та кожну неділю з 12.00 годин до 15.00 годин у присутності ОСОБА_2 в громадських та інших місцях, у тому числі за адресою реєстрації дитини: АДРЕСА_1 за домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 .

В обґрунтування свого подання державний виконавець вказує, що на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження 59433124 з виконання виконавчого листа № 495/10615/17, який виданий 14.06.2019 року.

02 липня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Зазначає, що згідно матеріалів виконавчого провадження, 30 серпня 2018 року за рішенням, яким боржник зобов`язаний був особисто вчинити дії передбачені ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", а саме рішення не чинити перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , боржником - фізичною особою ОСОБА_2 , рішення без поважних причин було не виконано, у зв`язку з чим, у відповідності до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 1700,00 грн. та повідомлено про строк виконання станом до 13.09.2019 року. Боржник у зазначений строк не повідомив державного виконавця про виконання рішення, із наданням підтверджуючих документів.

За результатами повторної перевірки виконання рішення суду ОСОБА_2 рішення без поважних причин боржником не виконано. За повторне невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії на боржника фізичну особу - ОСОБА_5 накладено штраф у подвійному розмірі 3400,00 грн., копія постанови про накладення штрафу направлена боржнику до відома та виконання 17 вересня 2019 року.

16 вересня 2019 року до Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_1 щодо невиконання боржником ОСОБА_2 вимог зазначених у рішенні суду та зверненням до органів поліції з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення. 19.09.2019 року державним виконавцем на адресу Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

15 листопада 2019 року до Відділу вдруге надійшла заява стягувача ОСОБА_1 щодо невиконання боржником ОСОБА_2 вимог зазначених у рішенні суду та зверненням до органів поліції з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення.

29 квітня 2020 року до Відділу втрете надійшла заява стягувача ОСОБА_1 щодо невиконання боржником ОСОБА_2 вимог зазначених у рішенні суду та застосування до неї примусових заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення, у зв`язку із чим державним виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов`язань покладених на неї виконавчим листом №495/10615/17 виданого 14.06.2019 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2020 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити в повному обсязі подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що боржником не вчиняється жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, а тому боржник фактично ухиляється від виконання рішення суду.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

У судове засідання, призначене на 15 липня 2021 року, сторони у справі не з`явились, належним чином сповіщались про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв у справі не надходило.

15 липня 2021 року від адвоката Садовського В.Є., який діє в інтересах ОСОБА_5 , надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

15 липня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи без присутності представника відділу.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26 липня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження 59433124 з виконання виконавчого листа №495/10615/17, який виданий 14.06.2019 року про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити порядок спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом: надання побачень кожну середу та п`ятницю з 16.00 годин до 19.00 годин та кожну неділю з 12.00 годин до 15.00 годин у присутності ОСОБА_2 в громадських та інших місцях, у тому числі за адресою реєстрації дитини: АДРЕСА_1 за домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 .

02 липня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

В Акті державного виконавця від 30.08.2020 року, зазначено, що рішення не чинити перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , боржником - фізичною особою ОСОБА_2 , без поважних причин було не виконано, у зв`язку з чим, у відповідності до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову від 30.08.2020 року про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 1700,00 грн. та повідомлено про строк виконання станом до 13.09.2019 року.

16 вересня 2019 року за результатами повторної перевірки виконання рішення суду ОСОБА_2 державним виконавцем складено акт, відповідно до якого боржник, будучи належним чином повідомлений про день, час та час проведення виконавчих дій не повідомив про виконання рішення суду. За повторне невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії на боржника фізичну особу - ОСОБА_5 накладено штраф у подвійному розмірі 3400,00 грн.

29 квітня 2020 року до Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_1 щодо невиконання боржником ОСОБА_2 вимог зазначених у рішенні суду та застосування до неї примусових заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянам України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У відповідності до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно вважав, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї повинен вже відбутись та бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Проте з аналізу наданих державним виконавцем не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України існував об`єктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, а тому подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_2 , тому суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту умисного ухилення боржником від виконання своїх зобов`язань не надано.

Крім того судова колегія зазначає, що у заочному рішенні Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 16 листопада 2018 року встановлено адресу, по якій має відбуватись виконання рішення суду, а саме за адресою реєстрації дитини: АДРЕСА_1 .

Однак матір дитини ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_1 . Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до приписів сімейного законодавства, проживає з матір`ю.

Також у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа №495/10164/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , третя особа - служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено. Крім того, у резолютивній частині рішення вказана адреса ОСОБА_7 як АДРЕСА_1 , а також адреса ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_7 вирішено судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 26 липня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк