Провадження № 22-ц/810/469/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Стахової Н.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Погребної Л.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 квітня 2021 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Шубочкіної Т.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який згодом доповнила та який мотивувала тим, що позивачка є спадкоємицею ОСОБА_3 , який на час смерті був пенсіонером. Останній як пенсіонер знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк та отримував пенсію за віком за Списком 1, мешкав на території, яка є тимчасово окупованою, та у зв`язку з похилим віком не виїжджав на підконтрольну українській владі територію, у зв`язку з чим у відповідача перед ОСОБА_3 з`явилась заборгованість з виплати пенсії.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 позивачка 16 жовтня 2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, яка складається із недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 268360,08 грн згідно довідки Пенсійного Фонду України Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 27.07.2020 року за № 1216/03-8/3138 за період з 23.07.2017 по 31.01.2020.

За зверненням позивачки відповідач сплатив їй суму недоотриманої пенсії ОСОБА_3 в сумі 254137,52 грн за період з 18.10.2017 до 31.01.2020, а у сплаті залишку за період часу з 23.07.2017 до 18.10.2017 відмовив, посилаючись на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та звернення позивача до УПФУ із заявою лише 19 жовтня 2017 року.

Крім того, оскільки відповідачем з 01.03.2016 було призупинено виплату пенсійних виплат батьку позивачки, залишилася невиплаченою ОСОБА_3 пенсія за період з 01.03.2016 по 17.10.2017 у розмірі 77816,22 грн, яка не увійшла до складу суму, на яку позивачкою було отримано свідоцтво про право на спадщину на законом.

У зв`язку з викладеним позивачка просила суд стягнути, та з урахуванням доповненої позовної заяви - і визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на недоотримані ним за життя пенсійні виплати за період з 01 березня 2016 року по 17 жовтня 2017 року - з Управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 залишок недоотриманої пенсії за період часу з 01.03.2016 року по 17 жовтня 2017 в сумі 92038,78 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області позов не визнало, оскільки пенсія ОСОБА_3 за період з 01.03.2016 по 17.10.2017 в сумі 77816,22 грн не нарахована і не належала йому, ОСОБА_3 не звертався до Управління за поновленням виплат, тому не увійшла до складу спадщини; розмір невиплаченої пенсії ОСОБА_3 за період з 23.07.2017 по 31.01.2020 було зменшено відповідачем та обмежений 3 роками, що передували зверненню до нього позивача 19.10.2020, у відповідності до вимог ст. 46 Закону України № 1058.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задоволено частково. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , у розмірі 14222, 56 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено долю судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що припинення виплати пенсії батьку позивачки ОСОБА_3 можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення у відповідності до вимог ст. 49 Закону № 1058-1У, чим не є скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавство право на отримання пенсії; наявність у померлого спадкодавця ОСОБА_3 статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від останнього як пенсіонера, на відмінну від інших громадян України, здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних підстав; крім того, відповідачем не повністю виплачено суму, вказану у свідоцтві про право на спадщину за законом, та не доплачено позивачці 14222,56 грн, а його посилання на норми ч. 1 ст. 46 Закону № 1058-1У ґрунтуються на помилковому тлумаченні вказаної норми, що у своїй сукупності свідчить про порушення відповідачем вимог пенсійного законодавства, а також ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (пункт 39) і свідчить про втручання відповідача у право позивачки на мирне володіння своїм майном.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача про невизнання скарги, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, оскільки за життя померлий не виявив бажання поновити виплату пенсії, тому пенсійні виплати з 01.03.2016 не отримані з вини пенсіонера; свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недоотриманих пенсійних коштів в розмірі 268360,08 грн, на час розгляду справи є чинним, сума, зазначена у свідоцтві, також позивачкою не оспорювалась.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії Лозко Ю.П., Стахової Н.В. Апеляційне провадження по справі було відкрито 28 травня 2021 року. Ухвалою суду від 11 червня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 22 липня 2021 року об 11.30 год.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 92 років, про що 22.07.2020 складено відповідний актовий запис №214 (а.с. 8), який перебував на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, пенсія якому нараховувалася по 28 лютого 2016 року.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.10.2020, виданим приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., зареєстрованим в реєстрі № 1877, спадкоємцем у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманих пенсійних коштів, що складає 268360,08 грн, згідно довідки Пенсійного фонду України Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 27.07.2020 року за №1216-03-8/3138, що належать померлому ОСОБА_3 (а.с. 9).

Отже, позивачка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину.

Обставини того, що позивачці фактично виплачено 254137,52 грн недоотриманої пенсії ОСОБА_3 за період з 18.10.2017 по 31.01.2020 в порядку спадкування за законом на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину, сторони не оспорюють.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період з 23.07.2017 по 17.10.2017 у розмірі 14222,56 грн, яка набута в порядку спадкування за законом після його смерті батька позивачки, суд зазначив про те, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, яке визначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 16.10.2020 №1877, оскільки норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування та стягненні недоплаченої пенсії за період з 01.03.2016 до 23.07.2017, суд виходив з безпідставності доводів позивачки про протиправність припинення з 01.03.2016 виплати пенсії ОСОБА_3 , оскільки це не є та не може бути предметом розгляду цивільної справи, і доказів того, що ОСОБА_3 за життя у встановленому законом порядку оскаржував дії або бездіяльність щодо не нарахування та невиплати йому пенсії не додано.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, в якій хоча і ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення в цілому, але доводів щодо незаконності рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 різниці у недоотриманій пенсії за період з 23.07.2017 по 17.10.2017 у розмірі 14222,56 грн скарга не містить, вказана сума охоплюється чинним свідоцтвом про право на спадщину за законом, тому колегія суддів вважає, що у вказаній частині рішення суду підлягає залишенню без змін як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині оскаржуване рішення суду - в частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивачки ОСОБА_3 на недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 23.07.2017 у розмірі 77816,22 грн, то колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Виплату пенсії ОСОБА_3 відповідачем було призупинено з 01 березня 2016 року на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, по яких надано інформацію Службою безпеки України щодо обґрунтованості продовження виплати пенсій.

Відповідач під час знаходження справи в суді надав позивачці інформацію про розмір недоотриманої пенсії померлого батька з 01 березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 - 77816,22 грн, після чого позивачкою було доповнено свої позовні вимоги визнанням права власності в порядку спадкування за законом за позивачкою на ненараховану та недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 17.10.2017, яка належить ОСОБА_3 у вказаній сумі та про стягнення з відповідача на користь позивачки залишку недоотриманої пенсії за період часу з 01.03.2016 по 23.07.2017 в сумі 92038,78 грн. (77816,22 грн + 14222,56 грн.).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того,проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що померлий ОСОБА_3 за життя не виявив бажання поновити йому пенсію та не звертався з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Згідно наданих відповідачем відомостей у листі від 02.03.2021 № 1216-02-8/4638 недоотримана пенсія ОСОБА_3 за період з 01 березня 2016 року по 17 жовтня 2017 року становить 77816,22 грн (а.с. 44).

Оскільки за період з 23 липня 2017 року по 17 жовтня 2017 року включно недоотримана за життя спадкодавцем ОСОБА_3 сума пенсії у розмірі 14222,56 грн увійшла до загальної суми, на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом, і судом ухвалене рішення про її стягнення з відповідача на користь позивачки, то розмір недоотриманої батьком позивачки пенсії становить 63593,66 грн (77816,22 грн - 14222,56 грн).

Позивачкою, натомість, помилково під час розрахунку своїх позовних вимог двічі враховано суму недоплаченої пенсії за один і той самий період, не звернуто увагу, що відповідачем не надавалися відомості про розмір недоплаченої ОСОБА_3 пенсії за період з 01 березня 2016 року по 22 липня 2017 року, а лише за період з 01 березня 2016 року по 17 жовтня 2017 року у сумі 77816,22 грн та за період з 23 липня 2017 року по 31 січня 2020 року у сумі 268360,08 грн, що призвело до подвійного врахування суми 14222,56 грн.

З урахуванням вище викладеного та відповідно до положень ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.1227 ЦК України позивачка має право на отримання спірних сум у порядку спадкування за законом з одночасним визнанням за позивачкою ОСОБА_1 права власності на ці суми як спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Встановлені колегією суддів невідповідність висновків суду та неправильне застосування норм матеріального права з огляду на вимоги п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасуванню рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в наведеній частині з ухваленням нового судового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на недоотримані пенсійні виплати за період з 01 березня 2016 року по 22 липня 2017 року та про стягнення цих сум з відповідача на користь позивачки задовольнити частково та стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 залишок недоотриманої пенсії за вказаний період у розмірі 63593,66 грн.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1573,15 грн та за подання апеляційної скарги - 1380,59 грн, то пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивачки належить: 778,16 (77816,22 х 1573,15 : 157314,60) та 953,91 грн. (63593,66 Х 1380,59 : 92038,78) , а загалом - 1732,10 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 квітня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію, стягнення недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2016 року по 22 липня 2017 року в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію, стягнення недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2016 року по 22 липня 2017 року в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотримані за життя пенсійні виплати за період з 01 березня 2016 року по 22 липня 2017 року у сумі 63593,66 грн.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 22 липня 2017 року у розмірі 63593,66 грн.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1732,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 22 липня 2021 року.

Головуючий

Судді: