Ухвала

22 липня 2021 року

м. Київ

справа № 548/1747/20

провадження № 61-11568 ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Бондаревської С. М., Пилипчук Л. І., від 29 червня 2021 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 494,15 грн та судовий збір.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, не оплативши її судовим збором. Посилалась на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору, оскільки зазначені заявником доводи не є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

До Верховного Суду 09 липня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 червня 2021 року, у якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі,посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 не є позивачем у цій справі, а тому щодо неї у цій справі не поширюється дія статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У строк, встановлений судом, ОСОБА_1 не усунула недоліки апеляційної скарги.

Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України вбачається, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Встановивши, що заявник є не позивачем, а відповідачем у справі, а за захистом свого порушеного права звернулось АТ КБ «ПриватБанк», суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що положення норми частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосуванню не підлягають. Таке тлумачення закону відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/24881/16. Інших доказів на підтвердження важкого майнового стану та наявності умов, які свідчать про можливість звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору нею не надано, тому суд апеляційної інстанції обгрунтовано визнав її скаргу неподаною та повернув.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 185, 356, 357 ЦПК України, статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір». Заявник неналежним чином, з порушенням положень пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України оформила апеляційну скаргу, що стало підставою для її повернення. В доступі до правосуддя суд апеляційної інстанції заявника не обмежував.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм статей 185, 356, 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 червня 2021 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

При цьому, Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги згідно із положеннями статті 357 ЦПК України не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 червня 2021 року про повернення апеляційної скарги у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара