23.03.2021 227/4824/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Голомідовій К.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи № 227/4824/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

В підготовче судове засідання з`явився позивач та представник відповідача ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

В зв`язку із перебуванням в залі суду позивача ОСОБА_1 в порушення вимог законодавства без маски, судом було запропоновано позивачу одягнути маску, а також судом запропоновано надати позивачу одноразову маску для її одягнення під час знаходження в судовому засіданні, на що позивач відповів категоричною відмовою та зазначив, що суддя порушує його права, оскільки постанова КМУ, якою передбачено обов`язковість носіння маски в громадських місцях, не є законом. Головуючим було роз`яснено позивачу, що знаходження без маски є правопорушення, і в разі відмови одягнути маску, суд буде вимушений застосувати заходи щодо фіксації цього правопорушення. Позивач і після цього категорично відмовився одягнути маску в судовому засіданні, в зв`язку із чим в судовому засіданні було оголошено технічну перерву для здійснення фіксації правопорушення.

Після технічної перерви представниками поліції було повідомлено суд про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, вчинене позивачем по справі ОСОБА_1 зафіксовано поліцією.

Позивач ОСОБА_1 після цього продовжував знаходитися в залі суду без маски, ігноруючи прохання головуючого судді надягнути маску та заявив головуючому по справі усно відвід, який мотивував тим, що суддя порушує його права, примущуючи надягнути маску в судовому засіданні, і замість того, щоб займатися розглядом справи, просить його вдягнути маску, чим перешкоджає йому в доступі до правосуддя.

Представник відповідача заперечував проти задоволення відводу, зазначивши, що суд не допустив жодного порушення закону і відсутні підстави, передбачені ЦПК України, які б давали право заявити відвід головуючому судді.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 64 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» законодавство України про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення (санітарне законодавство) базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону, законів України "Про захист населення від інфекційних хвороб", "Про протидію захворюванню на туберкульоз", "Про запобігання захворюванню на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) та соціальний захист населення", інших нормативно-правових актів та санітарних норм".

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», заборонено перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобам.

Судом роз`яснювалося позивачу ОСОБА_1 необхідність дотримання вищевказаних норм законодавства, але не зважаючи на роз`яснення суду, позивач не виявив бажання усувати допущені ним порушення закону.

Таким чином, ствердження позивача ОСОБА_1 про те, що суд діяв не відповідно до норм законодавства, не відповідає дійсності.

Окрім того, відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України, а саме суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Таким чином, в судовому засіданні не було наведено будь-яких даних, які б давали підстави для відводу головуючого судді від розгляду справи.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Вважаю відвід заявлений мені як головуючому по справі є необгрунтованим та безпідставним, а тому відповідно до норм ст.36 ЦПК України таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 36-41, 259-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Корнєєвої В.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації - залишити без задоволення.

Справу передати до канцелярію суду для виконання вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Корнєєва