ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 березня 2021 року

м. Харків

справа № 2-13698/2010

провадження № 22-ц/818/1844/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року про виправлення арифметичної помилки, у складі судді Бородіної Н.М., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та з урахуванням уточнень просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту № K4HOGA00000012 від 21 лютого 2006 року в сумі 856538,59 доларів США; стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № K4HOGK00000007 від 05 січня 2006 року в сумі 264907,92 доларів США; стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № SAMDN8424 від 03 серпня 2007 року в сумі 41981,87 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалось на те, що між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № K4HOGA00000012 від 21 лютого 2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 366049,21 доларів США зі сплатою відсотків в розмір 12% на рік на суму залишку заборгованості. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором було укладено договір поруки від 21.02.2006року № K4HOGA00000012/1 між банком та ОСОБА_2 . В наслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором утворилась заборгованість станом на 11.11.2020року в сумі 856538,59 доларів США, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, між відповідачем ОСОБА_1 та банком було укладено кредитний договір № K4HOGK00000007 від 05 січня 2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 154008,10 доларів США зі сплатою відсотків відповідно до умов договору з кінцевим терміном повернення 04.01.2010року. В наслідок невиконання зобов`язань за вказаним договором станом на 11.11.2020 року утворилась заборгованість в сумі 264907, 92 доларів США. Також між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SAMDN8424 від 03 серпня 2007, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 25000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 03.08.2017 року. Однак в наслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором станом на 11.11.2020 року утворилась заборгованість в сумі 41981,87 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № K4HOGA00000012 від 21.02.2006 року в сумі 423052,02 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № K4HOGK00000007 від 05.01.2006 року в розмірі 179639,54 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN8424 від 03.08.2007 року в розмірі 3472,81 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 166500,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 90014,89 грн. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 221345 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року виправлено арифметичні помилки у резолютивній частині вступної та резолютивної частини рішення та резолютивній частині повного тексту рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2020року по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме у третьому абзаці резолютивної частини замість « в розмірі 179639,54 доларів США» слід вірно читати «в розмірі 237574,69 доларів США», в шостому абзаці замість «в сумі 166500,72 грн.» слід вірно читати «в сумі 191022,58 грн.», в сьомому абзаці резолютивної частини рішення замість в сумі 90014,89 грн. слід вірно читати « в сумі 90106,59 грн.» та в восьмому абзаці замість « в сумі 221345 грн.» слід вірно читати « в сумі 196656,63 грн.».

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду з урахуванням ухвали від 11.11.2020 року про виправлення описки змінити в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави та зазначивши суму до стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір 699,72 грн., в іншій частині судові рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позовну заяву подано до суду 19.10.2010 року та уточнено 11.11.2010 року із збільшенням позовних вимог, в подальшому позовні вимоги не змінювалися, а тому застосовуються ставки, що діяли на вказаний період. 08.07.2011 року прийнято Закон України Про судовий збір №3674-VI, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. На час звернення позивача до суду 19.10.2010 року та уточнення позовних вимог, порядок сплати державного мита із позовних заяв майнового характеру визначався Декретом Кабінету Міністрів України «Про Державне мито» від 21.01.1993 №7-93. Згідно пункту «а» ч. 1 ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито» від 21.01.1993 №7-93 (в редакції станом на 27.07.2010 рік на дату подачі позову) передбачалася сплата державного мита із позовних заяв майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Законом України від 22.05.2003 № 889-IV Про податок з доходів фізичних осіб (що був чинним на час пред`явлення позову) пунктом 22.5., було встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства. Загальна ціна позову за майновими вимогами склала 1 121 446,51 доларів США та 42 181.87 грн., що загалом еквівалентно станом на пред`явлення позову 8 920 337,41 грн., один відсоток складає 89 203,37 грн., а отже підлягало сплаті за цими вимогами не більше 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1 700,00 грн., сплата якої відстрочена ухвалою суду від 19.10.2010 року. Отже, за подання позовної заяви сума судового збору, що підлягала сплаті 1700.00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені на 58,84%, тому стягненню з позивача на користь держави підлягає - 699,72 грн., а не - 196 656,63 грн., як зазначено судом першої інстанції. Таким чином, вважає, що судом першої інстанції в даному випадку помилково застосовано положення п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-Vl.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та з урахуванням уточнень просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту № K4HOGA00000012 від 21 лютого 2006 року в сумі 856538,59 доларів США; стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № K4HOGK00000007 від 05 січня 2006 року в сумі 264907,92 доларів США; стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № SAMDN8424 від 03 серпня 2007 року в сумі 41981,87 грн.

Разом із позовною заявою, ПАТ КБ «ПриватБанк» надало до суду заяву про відстрочення сплати судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2010 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, відстрочено сплату судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. на два місяці, але не більше, як до ухвалення судового рішення по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитного договору від 21.02.2006 року 6 780 759, 03 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 21.02.2006 року 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитного договору від 05.01.2006 року 2 096 996, 51 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 05.01.2006 року 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитного договору від 03.08.2007 року 41 781, 87 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 03.08.2007 року 200 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «УФА «Верус» на користь держави судовий збір 1700 грн. та 120 грн. ІТЗ.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.11.2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2010 року скасовано, закрито провадження в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості направлено на розгляд за встановленою територіальною підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № K4HOGA00000012 від 21.02.2006 року в сумі 423052,02 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № K4HOGK00000007 від 05.01.2006 року в розмірі 179639,54 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN8424 від 03.08.2007 року в розмірі 3472,81 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 166500,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 90014,89 грн. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 221345 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року виправлено арифметичні помилки у резолютивній частині вступної та резолютивної частини рішення та резолютивній частині повного тексту рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2020року по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме у третьому абзаці резолютивної частини замість « в розмірі 179639,54 доларів США» слід вірно читати «в розмірі 237574,69 доларів США», в шостому абзаці замість «в сумі 166500,72 грн.» слід вірно читати «в сумі 191022,58 грн.», в сьомому абзаці резолютивної частини рішення замість в сумі 90014,89 грн. слід вірно читати « в сумі 90106,59 грн.» та в восьмому абзаці замість « в сумі 221345 грн.» слід вірно читати « в сумі 196656,63 грн.».

Як вбачається з апеляційної скарги, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржує рішення лише в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судового збору в сумі 196 656, 63 грн.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 19.10.2010 року, уточнено позовні вимоги згідно журналу судового засідання 15.11.2010, в подальшому позовні вимоги не змінювались та не уточнювались.

08.07.2011 року прийнято Закон України Про судовий збір №3674-VI, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

На час звернення позивача до суду 19.10.2010 року та уточнення позовних вимог, порядок сплати державного мита із позовних заяв майнового характеру визначався Декретом Кабінету Міністрів України «Про Державне мито» від 21.01.1993 №7-93.

Згідно пункту «а» ч. 1 ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито» від 21.01.1993 №7-93 (в редакції станом на 27.07.2010 рік на дату подачі позову) передбачалася сплата державного мита із позовних заяв майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України від 22.05.2003 № 889-IV Про податок з доходів фізичних осіб (що був чинним на час пред`явлення позову) пунктом 22.5., було встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства.

Отже, за подання позовної заяви сума судового збору підлягала сплаті у розмірі 1700,00 грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., сплата якої відстрочена ухвалою суду від 19.10.2010 року та позивачем до ухвалення рішення по суті справи не сплачено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано положення п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволені на 58,84%, стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави підлягає 699,72 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року про виправлення арифметичної помилки в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судового збору змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 699,72 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова