Справа № 626/2510/20
Провадження № 2/626/93/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2021 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.

за участю секретаря Краєвої А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного аграрно-орендного підприємства "Зоря" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноградського районного суду Харківської області звернулися ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з позовом до Приватного аграрно-орендного підприємства "Зоря" (далі ПАОП "Зоря") про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, розташованою на території Миколо-Комишуватської сільської ради Красноградського району Харківської області, площею 5,6646 га кадастровий номер :07:000:0065.

На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина, яка складається, зокрема із земельної ділянки за кадастровим номером :07:000:0065, розміром 5,6646 га, що розташована на території Миколо-Комишуватської сільської ради Красноградського району Харківської області. 26.02.2019 року позивачами отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із чим вони стали власниками земельної ділянки.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАОП "Зоря" за участю третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки (справа №626/600/2019 провадження № 2/626/16/2020 ) у задоволенні позову було відмовлено. Встановлено, що оскільки спірний договір оренди землі, щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0065, є неукладеним, тому у задоволенні позову слід відмовити саме з підстав обрання позивачами неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. Також зазначено, що відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №9040 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 02.09.2019 року підпис від імені ОСОБА_3 в договорі оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , укладеному між ОСОБА_3 та ПАОП "Зоря", кадастровий номер :07:000:0065 розташований на зворотній стороні другого аркуша документа, у графі "Підписи сторін" у рядку "Орендодавець", акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 05.01.2007 року, розташований у рядку "Орендодавець", акті передачі-прийому земельних ділянок згідно з договором оренди № 296 від 05.01.2007 року, розташований у графі "Земельну ділянку передав", у рядку підпис виконано не ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що підпис у спірному договорі оренди земельної ділянки №296 від 05.01.2007 померлому ОСОБА_3 не належить, будь-яких доручень іншій особі з повноваженнями на підписання даного договору від його імені, він нікому не надавав і відповідачем не надано доказів щодо таких повноважень.

Позивачі, які є законними володільцями , не можуть користуватися своєю землею на власний розсуд, оскільки ПАОП "Зоря" використовує земельну ділянку самостійно, незважаючи на те, що встановлено і достовірно відомо відповідачу, що підпис у спірному договорі оренди земельної ділянки №296 від 05.01.2007 померлому ОСОБА_3 не належить, з цих підстав звернулися до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні належним їй майном та повернення їм земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0065.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та обставини досліджені в судовому засіданні. Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав та направив письмовий відзив. Зазначив в суді, що позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ХР № 098655 належала земельна ділянка площею 5,66 га, яка розташована на території Миколо-Комишуватської сільської ради. Згідно копії договору про поділ спадкового майна від 26.02.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку, розташованої на території Миколо-Комишуватської сільської ради Красноградського району Харківської області, площею 5,6646 га., кадастровий номер :07:000:0065, яка належала ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності.

Згідно з копією Договору оренди земельної ділянки № 296 від 05.01.2007 року між ОСОБА_3 і ПАОП "Зоря" був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, який набирає чинності з дати його реєстрації. Договір зареєстрований 12.03.2008 року за № 82 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах". За клопотанням позивача була призначена почеркознавча експертиза, при розгляді справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАОП "Зоря" за участю третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки (справа №626/600/2019 провадження № 2/626/16/2020 ). Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №9040 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 02.09.2019 року підпис від імені ОСОБА_3 в договорі оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , укладеному між ОСОБА_3 та ПАОП "Зоря", кадастровий номер :07:000:0065 розташований на зворотній стороні другого аркуша документа, у графі "Підписи сторін" у рядку "Орендодавець", акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 05.01.2007 року, розташований у рядку "Орендодавець", акті передачі-прийому земельних ділянок згідно з договором оренди № 296 від 05.01.2007 року, розташований у графі "Земельну ділянку передав", у рядку підпис виконано не ОСОБА_3 .

Таким чином, судовим рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року, яке набрало законної сили (справа №626/600/2019 провадження № 2/626/16/2020 ) встановлено, що підпис у спірному договорі оренди земельної ділянки №296 від 05.01.2007 померлому ОСОБА_3 не належить, будь-яких доручень іншій особі з повноваженнями на підписання даного договору від його імені, він нікому не надавав і відповідачем не надано доказів щодо таких повноважень, тобто договір оренди земельної ділянки не є укладеним.

Як передбачено ч.4, 5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Частиною 1 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з частиною 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст. 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов`язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нових власників про усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном.

Суд прийшов до висновку про те, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0065 площею 5,6646 га, розташованої на території Миколо-Комишуватської сільської ради Красноградського району Харківської області, їх право власності зареєстроване 26 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , а відповідач без належної правової підстави (як то договір оренди, або інші підстави) фактично використовує вказану земельну ділянку всупереч волі позивачів, порушене право власності останніх підлягає судовому захисту, а позов задоволенню.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 76-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного аграрно-орендного підприємства "Зоря" - задовольнити.

Зобов`язати Приватне аграрно-орендне підприємство "Зоря" повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :07:000:0065 площею 5,6646 га, розташованої на території Миколо-Комишуватської сільської ради Красноградського району Харківської області.

Стягнути з Приватного аграрно-орендного підприємства "Зоря"на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1534,39 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г. Рибальченко