Справа № 203/2807/21
Провадження № 2-з/0203/110/2021
УХВАЛА

19 липня 2021 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-д, ), третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вулиця Центральна, буд. 6/9, свідоцтво НОМЕР_2 ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, в якому просить суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2322, вчинений 21 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), здійсненого на підставі договору іпотеки № DNUGGK00000102 від 12.07.2006 року.

Разом з позовною заявою від позивача, до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що здійснюється на підставі виконавчого напису № 2322 від 21.12.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову він зазначив, що позивач звертається до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі виконавчого напису від 21.12.2018 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65336391 року про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», в ході якого також було винесено постанову про опис та арешт майна боржника від 30.06.2021р., постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 09.07.2021р. Відтак, доки не скасовано оскаржуваний виконавчий напис № 2322 від 21.12.2018 року, його нерухоме майно може бути реалізоване, що може порушити його права та права членів його сім`ї.

Крім того, як зазначив позивач, звернення стягнення на його нерухоме майно до закінчення розгляду справи у випадку задоволення позову призведе до відсутності у нього можливості захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також виконавцем можуть вчинятися й інші дії з примусового виконання спірного виконавчого напису. Отже, в даному випадку існує необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується в судовому порядку, оскільки звернення стягнення на нерухоме майно та погашення заборгованості за рахунок реалізованого майна на користь відповідача в ході виконавчого провадження на підставі незаконного виконавчого напису нотаріуса створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди законним правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі. Таким чином, на даний час єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши доводи заявника, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України, є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України ).

З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами виник спір щодо виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян.

Крім цього у даному спорі доведеним є факт існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі задоволення позову, позаяк невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом і фактичне звернення стягнення на нерухоме майно та погашення заборгованості від реалізації нерухомого майна боржника призведе до неможливості ефективного захисту прав позивача у визначений законом спосіб, а також може призвести до виникнення між сторонами інших суперечок, неспіврозмірно збільшити тягар витрат на відновлення заявлених до захисту прав.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він і звернувся до суду.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню повністю.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-д, ), третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вулиця Центральна, буд. 6/9, свідоцтво НОМЕР_2 ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 21 грудня 2018 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за № 2322 про звернення стягнення на нерухоме майно домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах виконавчого провадження № 65336391, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем.

Ухвалу для виконання направити сторонам, державному виконавцю для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Суддя Ф.М. Ханієва