Номер провадження: 22-ц/813/5228/21
Номер справи місцевого суду: 520/4151/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Гірняк Л.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання попереднього договору припиненим та стягнення упущеної вигоди, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів (т. 1 а.с.2-4).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено (т.1 а.с.71).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2018 року позов первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму грошових коштів у розмірі 270 000 грн., сплачених за попереднім договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області від 09 вересня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму штрафу в розмірі 270 000 грн. та судовий збір в розмірі 8 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В задоволені зустрічного позову відмовлено (т.2 а.с.124-127).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 07.02.2019 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року змінено позивача ОСОБА_5 на її правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 травня 2021 року змінено у справі позивача ОСОБА_5 на її правонаступника ОСОБА_3 .

22 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залучення третьої особи по справі.

Одночасно, 22 липня 2021 рокупредставник правонаступника ОСОБА_1 подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просить:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 10, до набрання законної сили рішення суду;

- заборонити суб`єктам реєстраційних дій винити будь-які дії з реєстрації переходу, обмеження, обтяження прав на зазначену квартиру до набрання законної сили рішення суду (т. 3 а.с. 120 128).

В обгрунтування клопотання представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначає, що є необхідність вжити заходи забезпечення позову, так як їх невжиття знову може привести до того, що відповідач ухилиться від можливих правових наслідків для нього, пов`язаних з залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, представник ОСОБА_2 з метою забезпечення ефективного захисту прав ОСОБА_1 , просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 до набрання законної сили рішення суду та заборонити суб`єктам реєстраційних дій винити будь-які дії з реєстрації переходу, обмеження, обтяження прав на зазначену квартиру до набрання законної сили рішення суду.

Суд, дослідивши клопотання про забезпечення позову та додані до нього матеріали,

дійшов висновку про його часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала. щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до пп. 1, 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд вбачає, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму грошових коштів у розмірі 270 000 грн., сплачених за попереднім договором купівлі-продажу, та 270 000 грн. штрафні санкції.

Беручи до уваги предмет позову, співмірність та враховуючи обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, колегія суддів вважає за можливе задовольнити вимоги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально-правових інтересів ОСОБА_1 від можливих недобросовісних дій відповідача ОСОБА_4 і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Аналіз зазначених процесуальних норм права приводить до висновку, що заявник звертаючись з заявою про забезпечення позову, зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, аргументувати причини, у зв`язку з якими його потрібно забезпечувати, його співмірність із позовними вимогами, надавши при цьому відповідні докази.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна та заборона суб`єкта реєстраційних дій вчиняти будь-які дії з реєстрації переходу, обмеження є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

На підставі викладеного, з урахуванням наданих представником ОСОБА_1 доказів на підтвердження співмірності заявлених позовних вимог з вимогами забезпечення позову, клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом накладення арешту, оскільки такий вид забезпечення позову є достатнім та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157,389, 390, ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 10, до набрання законної сили рішення суду.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра