Справа № 683/1278/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Крупської В.В.

представників позивача Старокостянтинівської ЖЕК Григорук Ю.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Віхерко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу №683/1278/20, 2/683/100/2021 за позовом Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори м. Старокостянтинова Хмельницької області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року начальник Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори (далі Старокостянтинівська ЖЕК) Денега О.В. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 і просить стягнути з останньої на свою користь 4 945,20 грн. заборгованість за несплату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, яка утворилась заборгованість за період з 01.06.2017 року по 01.05.2020 року.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 . Нежитлове приміщення знаходиться в будинку, який перебуває на обслуговуванні Старокостянтинівської ЖЕК. Відповідачка нехтує виконанням свого обов`язку і не здійснює оплату за наданні послуги з управління багатоквартирним будинком, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.06.2017 року по 01.05.2020 року у розмірі 4 945,20 грн. В позові зазначено, що договір між ОСОБА_1 і Строкостянтинівською ЖЕК відсутній, оскільки відповідач жодного разу не зверталася.

Вважаю, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

В силу п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Цивільний процесуальний кодекс передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Судом встановлено, що позовні вимоги Старокостянтинівської ЖЕК стосуються стягнення заборгованості за несплату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, завданих фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , яка є власницею нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч.1 ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, зокрема, фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені у статті 20 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З огляду на приписи ч.1 ст.20 ГПК України, а також ст.ст. 4 і 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Відповідно до ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з ч. 1 ст.128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (ч. 1 ст.173 ГК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 13.03.2002 року за номером запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР 2 677 017 0000 001235. Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованою 25.05.2020 року ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 , проте на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради 25.04.2006 року тип зазначеного об`єкта є нежитловою будівлею та має адресу: АДРЕСА_3 .

Оскільки спірні правовідносини між позивачкою ОСОБА_1 , як фізичною особою підприємцем, виникли щодо стягнення заборгованості за несплату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком на користь Старокостянтинівської ЖЕК, через що вважаю, що цей спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

З огляду на вищенаведене, у провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, роз`яснивши позивачу, що його розгляд віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори м. Старокостянтинова Хмельницької області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала негайно набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 08 лютого 2021 року.

Суддя: