Справа №490/9047/19 Головуючий у 1-й інстанції Черенкова Н. П.
Провадження № 22ц/812/516/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 2 липня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Черенкової Н. П. в залі суду в місті Миколаєві о 14 годині із складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

17 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання двох синів рішенням суду від 3 грудня 2015 року у розмірі по 750 грн на кожну дитину шляхом їх збільшення до 2 000 грн щомісячно, посилаючись на те, що розмір стягнутих аліментів не задовольняє потреб дітей, в тому числі дини-інваліда, а доходи позивачки не дають змоги їх повноцінно утримувати.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано.

Заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 2 липня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивачки на утримання синів по 2 000 грн аліментів щомісячно на кожну дитину. Розподілені судові витрати.

Суд мотивував своє рішення тим, що матеріальний стан та сімейний стан платника аліментів дозволяє виплачувати визначену позивачкою суму, а розмір раніше стягнутих аліментів не відповідає її можливості повноцінно утримувати дітей.

5 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення суду з посиланням на те, що розмір аліментів в 2000 грн на кожну дитину є завеликим, а тому їх можна визначити в сумі 1 200 грн на утримання кожного із синів, з огляду на те, що він працює, але отримує невеликий заробіток, та на його утриманні знаходяться батьки похилого віку.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, помилкову оцінку наданим доказам, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову.

Посилався на порушення судом його прав, у зв`язку з відсутністю даних про виклик його до судових засідань, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати докази про свій сімейний та матеріальних стан.

Зазначав, що судом не враховано, що він працює, але отримує невеликий заробіток та утримує батьків, що не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі, ніж раніше вони були стягнуті судом.

Звертав увагу на той факт, що однією із підстав обґрунтування зміни розміру аліментів позивачка зазначала потреби ОСОБА_5 , який є дитиною-інвалідом, але такі обставини є підставою не для збільшення розміру аліментів, а для можливості звернення позивачки з позовом про стягнення додаткових витрат, якщо такі будуть мати місце.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу позивачкою не надано.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 15 березня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За частиною 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

За матеріалами справи, судове засідання з розгляду справи по суті було призначено судом на 18 червня 2020 року, в якому оголошено перерву до 2 липня 2020 року, та в цей день без проведення засідання постановлено заочне судове рішення.

В той же час судові повістки-виклики про дати судових засідань на ці дати, які адресовані судом на ім`я відповідача містяться в матеріалах справи, але докази на підтвердження їх відправки на його адресу та їх отримання у матеріалах справи відсутні (а.с.41-47), внаслідок чого відповідач не зміг взяти участь у розгляді справи та надати відповідні докази.

Процесуальне порушення, яке допущено судом першої інстанції щодо належного повідомлення учасника справи про дату, час і місце судового засідання, за положеннями пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

За таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_2 , враховуюче наступне.

Відповідно до положень, що містяться у частинах 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3?) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3?) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

ОСОБА_6 є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує додаткового догляду та утримання (а.с.11-13, 16-17)

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 3 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, і з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуті аліменти на утримання дітей, по 750 грн на утримання кожного і до їх повноліття (а.с.5).

Постановлюючи рішення про розмір стягнутих аліментів суд керувався тим, що відповідач не працює, але є фізично здоровим, інших утриманців, як він зазначив щодо своєї бабусю, не має, а розмір стягнутих аліментів є 50% від встановленого державою прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Таким чином обставинами, якими одержувач аліментів повинен керуватися при зверненні до суду з позовом про зміну розміру аліментів, раніш стягнутих на його користь за рішенням суду, є обставини, які визначені статтею 192 СК України щодо матеріального і сімейного стану його та платника аліментів.

При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відтак, позивачка ОСОБА_2 при зверненні до суду обґрунтовувати свої позовні вимоги погіршенням її матеріального стану, та збільшення потреб для утримання дітей, які перейшли в іншу вікову категорію.

Такі обставини підтверджені у справі як наданими доказами, так і зміною розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

Так, позивачка ОСОБА_2 не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю ОСОБА_8 , отримує відповідну допомогу , яка на червень 2019 року складала 3 034 грн 80 коп., аліменти на утримання двох синів від відповідача на загальну суму 1 500 грн, проживає разом з дітьми спільно зі своїми батьками похилого віку, в шлюбі не перебуває, та інших доходів не має (а.с.14, 17-21).

Відповідач ОСОБА_1 також в шлюбі не перебуває, проживає сам, без дітей, разом з батьками похилого віку, є працездатним, працює в невідомій організації, де отримує заробітну плату, яка складається з декількох виплат на місяць, та після сплати ним аліментів на утримання дітей різниться від 5 173 грн 88 коп. до 6 548 грн 11 коп. (а.с.60-73).

За таких обставин, з моменту попереднього рішення суду про стягнення аліментів, сімейний стан сторін змінився, так як вони в шлюбі не перебувають, але проживають разом з батьками похилого віку, а позивачка ще і разом з двома дітьми, один з яких є дитиною з інвалідністю.

Відповідач свій майновий стан покращив, став працювати та отримувати заробітну плату, тобто постійний дохід, з якого регулярно утримуються лише аліменти на дітей.

Діти сторін виросли, перейшли до іншої вікової категорії, внаслідок чого їх рівень потреб збільшився, та на нього державою визначено інший розмір прожиткового віку, який на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції складає 2 395 грн, а до кінця роки зросте та буде складати 2 618 грн.

Тому, установивши такі обставини справи при її перегляді у суді апеляційної інстанції, та врахувавши матеріальні потреби для утримання двох дітей сторін у відповідності до їх вікового рівня, фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, та встановленого прожиткового мінімуму, а також виходячи із меж та підстав пред`явлених позовних вимог, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість підстав для збільшення розміру аліментів.

Посилання відповідача на додаткові потреби сина ОСОБА_5 , які на його думку, не можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, є помилковими, так як саме такий стан дитини не змінює його правовий статус та безперечно впливає на рівень потреб для забезпечення дитині необхідного мінімуму, який потрібен йому для нормального фізичного та розумового розвитку у відповідності до досягнутого віку.

При цьому, колегія суддів враховує, що у випадку понесення позивачкою додаткових витрат на лікування дитини, в неї є право на звернення до суду з відповідним позовом, що в правовому розумінні не впливає на встановлення розміру аліментів, які необхідно стягнути за цим поданим нею позовом, для щоденного існування дитини.

За такого, колегія суддів вважає позов ОСОБА_2 обґрунтованим, а підстави для збільшення розміру аліментів, які потрібно стягнути на утримання двох синів, - доведеними.

За положеннями статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп..

Також слід відізвати виконавчий лист, виданий за судовим рішенням від 3.12.2015 з виконання.

Інші доводи апелянта щодо відсутності у нього коштів, які є достатніми для виплати визначеного судом розміру аліментів на утримання дітей, не спростовують встановлених колегією суддів обставин справи, які перевірені нею за допомогою належних доказів, та не є підставою для відмови у задоволені позову.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей за рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 3 грудня 2015 року.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає у АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати ухвалення цієї постанови і до повноліття кожної дитини.

Розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 3 грудня 2015 року в частині стягнення аліментів відізвати з виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з цього дня, як дати складення повного судового рішення, та у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О. В. Локтіонова