Справа № 369/237/21
Провадження № 2/369/2464/21
26.07.2021 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ковальчук Л.М.,
за участю: секретаря судового засідання Новіцької М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про зняття арешту, третя особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,-
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в рамках виконавчого провадження № 3358539 щодо виконання виконавчого листа № 2-5199, виданого 14.06.2012 Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві постановою від 30.07.2012 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.
Ухвалою від 15.01.2021 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглядати у порядку спрощеного провадження. Надано відповідачу строк для подання відзиву. Копії ухвали направлено учасникам справи, а відповідачу та третій особі, крім копії ухвали, направлено копію позову з додатками.
Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав.
Клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні від учасників справи не надходило.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Інші учасники процесу, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляли.
Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий лист № 2-5199, виданий 14.06.2012 Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу, виконавче провадження № 33585239.
Згідно інформації про виконавче провадження № 33585239 останнє завершено 01.12.2015, а виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
З доданих до позовної заяви документів вбачається, що право вимоги до ОСОБА_1 АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «Арма Факторинг».
Як вбачається із довідки від 26.11.2015 № 26-11/15-Д ОСОБА_1 не має будь-якої заборгованості перед товариством за будь-якими договорами, іншими правочинами, в тому числі, однак не виключно, за Договором комісії № 26-11/15-к на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за Кредитним договором та Договорами забезпечення від 26.11.2015. Відповідно, будь-які фінансові та/або майнові претензії/вимоги Товариства до ОСОБА_1 відсутні.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 81, 263-265, 274-280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про зняття арешту, третя особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити.
Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Ковальчук