Справа № 211/3678/16-ц
Провадження № 2/211/25/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Преліповій О.М.

у відсутність сторін:

представника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна »

відповідачів Муравчук В.О. та ОСОБА_1

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулися до суду з позовом до відповідачів, вказавши, що 25.07.2008 р., між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL-311/149/2008 (надалі Кредитний договір), відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 13000,00 доларів США. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення , строковості, платності зі сплатою відсотків з застосуванням плаваючої процентної ставки 5,49 % .

З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором між відповідачем ОСОБА_1 та Банком 25.07.2008 року був укладений Договір поруки № SR-311/149/2008 (надалі - Договір поруки) відповідно до якого, відповідач ОСОБА_1 прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем ОСОБА_2 всіх боргових зобов`язань перед «Банком» за вказаним кредитним договором.

21.01.2010 року відповідач ОСОБА_2 не здійснив чергове погашення кредиту, порушив зобов`язання, що до щомісячної сплати процентів за користування наданими кредитними коштами.

Станом на 28.03.2016 року борг відповідачів за кредитом становить 8229,43 доларів США, що еквівалентно 214543,93 грн., за офіційним курсом НБУ на 28.03.2016 р.

Згідно з умовами договору факторингу від 24.02.2012 року ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Просять стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 8229,43 доларів США, що еквівалентно 214543,93 грн., а також судові витрати.

Представник позивача раніше звертався до суду з заявами про розгляд справи без участі представника позивача, позовну заяву підтримують та просять її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суд не з`явився, про слухання справи повідомлялася відповідно до ст. 128 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 раніше зверталася до суду з заявами про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечує з підстав нарахування заборгованості за підвищеним курсом долара. Зазначила що у період з моменту подання позову до суду щомісячно сплачує суму заборгованості, у підтвердження чого додала копії квитанцій.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № ML-311/149/2008, за умовами якого Банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 13000, 00 дол. США на строк до 25 липня 2018 року із використанням плаваючої процентної ставки, а саме фіксованого відсотка 5,49 % річних + FIDR, за користування кредитними коштами. Повернення кредитних коштів і сплату процентів позичальник зобов`язався здійснювати щомісячно у розміри та строки, визначені у графіку платежів.

25.02.2009 року та 25.11.2009 року ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 уклали додаткові угоди до кредитного договору. Сторони виклали графік платежів в новій редакції.

Відповідно до договору поруки №SR-311/149/2008 від 25.07.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , поручитель зобов`язується відповідати перед банком за належне виконання боржником ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № ML-311/149/2008 від 25.07.2008 року, в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Так, відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання .

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

24 лютого 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю.

За даним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло усі права вимоги за Кредитним договором, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до Боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до Боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до Боржників щодо сплати штрафних санкцій.

Відповідно до умов договору від 24.02.2012 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № ML-311/149/2008 від 25.07.2008 року, який укладені між ЗАТ «ОТБ Банк» та ОСОБА_2 .

Згідно пункту 1 частини 1 сатті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 Цивільного кодексу України).

Статтею 516 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (частина 1 статті 1080 Цивільного кодексу України).

За положеннями частини 1 статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набув право вимоги щодо сплати відповідачами кредитної заборгованості.

Як зазначив позивач у позовній заяві, що сума заборгованості за кредитом становить 8229,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 28.03.2016 року еквівалентно 214 543,93 грн.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 , яка є поручителем за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 , частинами сплачувала кредитну заборгованість, надала квитанції, також зверталася до позивача з заявою про вирішення питання мирним шляхом, у якій підтверджує факт сплати нею грошових коштів за кредитним договором за встановленим графіком. На думку суду дана обставина свідчить про її зацікавленість та інтерес до виконання зобов`язань за кредитним договором, а тому суд вважає можливим стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з ОСОБА_2 .

В ході розгляду даної справи, позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості станом на 14.03.2018 року, який суд перевірив та приймає до уваги, оскільки він розрахований з урахуванням часткової сплати кредитної заборгованості. Так, з цього розрахунку вбачається що станом на 30.12.2013 року заборгованість за відсотками погашена у повному обсязі. У період з 26.08.2008 року по 01.03.2018 року відбувалося погашення суми кредиту. Станом на 14.03.2018 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 6376,11 доларів США за курсом НБУ 25,915887, що в гривневому еквіваленті згідно даного курсу становить 165242,55 грн.

Також в ході розгляду даної справи позивачем було долучено довідку про здійснення погашення заборгованості за кредитним договором, з якої вбачається, що у період з 30.03.2018 року по 31.05.2019 року було здійснено погашення кредитної заборгованості у загальному розмірі 27 000,00 грн.

Окрім того відповідач ОСОБА_1 в ході розгляду справи, надала квитанції про погашення кредитної заборгованості у загальному розмірі 25200,00 грн., а саме: квитанція № 124DE61АА3 від 02.07.2019 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124F701АА5 від 29.07.2019 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124Е6Е1АА2 від 03.09.2019 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124Е7С1ААА від 30.09.2019 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124СD41А9F від 01.11.2019 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 126793АС4 від 02.12.2019 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124Е781А9Е від 28.12.2019 року на суму 1800,00 грн., квитанція 124В891А93 від 31.01.2020 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124СDF1АА2 від 28.02.2020 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124D011А9В від 06.07.2020 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124С9В1А93 від 03.08.2020 року на суму 1800.00 грн., квитанція № 124ССА1А96 від 31.08.2020 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 124ВАЕ1А93 від 05.10.2020 року на суму 1800,00 грн., квитанція № 325Т002Y5X від 30.12.2020 року на суму 1800,00 грн.

Отже, сума заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом, яка підлягає до стягнення з відповідачів становить 113042,55 грн.

Що ж стосується аргументів відповідача ОСОБА_1 , про нарахування заборгованості за підвищеним курсом валют, суд надає їм правову оцінку та звертає увагу на наступне.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Зі змісту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення договору) вбачається, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту, право дострокового повернення кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом, інші умови, визначені законодавством. Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

За змістом п. 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007р., в редакції, чинній на момент укладення договору, банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів.

Відповідно до п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007р. (в редакції, чинній на момент укладення договору) у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов`язані під час укладення кредитного договору:

-попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач;

-надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Відповідно до вказаного кредитного договору, даний кредитний договір укладено в іноземній валюті та саме у день підписання кредитного договору відповідачам, у відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надано інформацію про умови кредитування та крім цього, повідомлено, що валютні ризики під час виконання боргових зобов`язань за кредитним договором несе позичальник.

Також відповідно до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496, визначено, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щодня. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, питання незмінності курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено.

Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони ОСОБА_2 як позичальник та ОСОБА_1 як поручитель, приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Разом з тим суд вважає необхідним зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 541/2257/15-ц (постанова від 18.04.2018р.), вказав, що істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов`язань за кредитним договором унаслідок підвищення курсу іноземної валюти не є підставою вважати умови кредитного договору несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та для визнання спірного договору недійсним, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник мав можливість, виходячи з динаміки зміни курсу валют з часу введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні до іноземної валюти, а також - отримати кредит у національній валюті.

Тож врахувавши умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що укладаючи кредитний договір від 25 липня 2008 року в іноземній валюті та беручи на себе певні зобов`язання, сторони чітко усвідомлювали, що курс національної валюти відносно долара США не є незмінним, та існує підвищений валютний ризик за таким кредитом.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 264, 280-284 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кіровоград, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д ) заборгованість за кредитним договором № МL-311/149/2008 від 25.07.2008 року що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 113042 (сто тринадцять тисяч сорок дві) грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д ), судовий збір у розмірі 847 (вісімсот сорок сім ) грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кіровоград, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д ), судовий збір у розмірі 847 (вісімсот сорок сім ) грн. 82 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 19.03.2021 року.