ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Бабушкінського районного від 07 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська про захист честі, гідності і ділової репутації, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 45-46).

Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд жодним чином не повідомив позивача про наявність ухвали суду від 13.05.2016 року та необхідність усунення недоліків (а.с. 52-53).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 як неподану суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений законом строк.

Проте з такими висновками суду у повній мірі погодитися не можна, зважаючи на наступне.

Так, за положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Реалізація основоположного принципу здійснення правосуддя як верховенства права безпосередньо залежить від права на доступ до суду, яке має застосовуватися на практиці та бути ефективним. Для того, щоб право на доступ було ефективним, повинна бути реальна можливість оскаржити дію, що порушує право.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська про захист честі, гідності і ділової репутації (а.с. 1-4).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Частинною 3 ст. 185 ЦПК України, визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2016 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України (в редакції 2004 року). Так, в ухвалі зазначено про необхідність позивачу сплатити судовий збір у розмірі 551,20 грн., конкретизувати позовні вимоги, а саме зазначити в який конкретно спосіб необхідно спростувати інформацію та надати копію позову з додатками для відповідача. Надано строк на усунення указаних недоліків п`ять днів з дня отримання копії такої ухвали суду (а.с. 40-41).

Доказів отримання позивачем ухвали суду від 13.05.2016 року матеріали не містять.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 45-46).

Таким чином, суд, не дотримавшись визначеного в ухвалі від 13.05.2016 року строку для усунення недоліків, а саме: п`ять днів з моменту отримання ухвали, передчасно вирішив питання про повернення позову заявнику, чим допустив порушення норм процесуального права.

Посилання суду на те, що позивач був ініціатором судового процесу, вважаючи, що його права були порушені, в подальшому свідомо нехтував своїми процесуальними обов`язками, що знайшло своє відображення в: не отримуванні поштової кореспонденції; не прояві будь-якої активності щодо ходу та стану поданого ним позову, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться лише супровідні листи щодо направлення позивачу ухвали суду від 13 травня 2016 року (а.с. 42-44), однак, вони не є належним підтвердженням направлення вказаного процесуального документу позивачу.

Крім того, в матеріалах справи також відсутні конверти, які повернулись на адресу суду, що спростовує твердження суду щодо порушення позивачем своїх процесуальних прав щодо отримання кореспонденції. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази факту відмови отримати кореспонденції зі сторони позивача.

А факт того, що позивач тривалий час не цікавився щодо стану вказаної справи, а також, того, що він мав можливість ознайомитись з текстом ухвали в ЄДРСР, не спростовує факту допущення зі сторони суду порушення норм процесуального права, щодо належного повідомлення позивача про необхідність усунути недоліки позову, та не є беззаперечною підставою для повернення позову.

Крім того, як вбачається з відомостей ЄДРСР, ухвала Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2016 року була оприлюднена в реєстрі лише 27 грудня 2017 року, тобто через значний проміжок часу після її постановлення.

Однак, суддя 1 інстанції на вищезазначене уваги не звернув та не врахував та безпідставно, у порушення вимог ст.185 ЦПК України, постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суддя першої інстанції допустив порушення прав позивача на доступ до правосуддя, оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду спорів, які виникли, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу постановлена з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги та приймає їх до уваги, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки доводи апеляційної скарги підтверджують, що судом допущено порушення вимог процесуального права.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров