20.07.2021 Єдиний унікальний номер 205/8466/19
Єдиний унікальний номер 205/8466/19
Провадження № 2/205/1366/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 410» про відшкодування шкоди, завданої залиттям, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 вересня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа ОК «ЖБК № 410» про відшкодування шкоди, завданої залиттям.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2020 року ОСОБА_3 у заміні неналежного відповідача було відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у своєму позові та посилалася на те, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої вона є. Квартира АДРЕСА_2 належить відповідачеві ОСОБА_2 , в якій відповідачі проживають. 23 липня 2019 року із квартири АДРЕСА_2 , належної ОСОБА_2 сталося залиття квартири позивача. Причиною залиття сталося внаслідок несанкціонованого втручання відповідачів у внутрішньобудинкову систему опалення шляхом від`єднання радіаторів опалення та залишення у відкритому положенні вентилів на відводах транзитних стояків опалення. Таким чином, діями відповідачів ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 37 188 гривень 00 коп. Також посилалася на те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 також спричинено їй моральну шкоду, яку сторона позивача оцінює у 38 000 гривень. Просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь 37 138 гривень матеріальної шкоди, 1 600 гривень витрат на проведення оцінки завданої матеріальної шкоди, 38 000 гривень моральної шкоди, а всього 76 738 гривень, а також стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила, відзив на позов не надала.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, через засоби електронного зв`язку його представник без належним чином підтверджених повноважень подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання. Аналогічні заяви з вказаних підстав відповідачем та його представником було подано також 21 січня 2020 року, 13 березня 2020 року, 19 жовтня 2020 року, 08 грудня 2020 року та 02 березня 2021 року. Судом не вбачається підстав для відкладення судового засідання, оскільки провадження у справі було відкрито 04 жовтня 2019 року, відповідачеві у встановленому законом порядку було направлено ухвалу про відкриття провадження, копію позову з додатками, підготовче провадження закрито 08 липня 2020 року, тому відкладення судового розгляду буде сприяти затягуванню розгляду справи та порушенню строків, визначених чинним ЦПК України.

Третя особа ОК «ЖБК № 410» свого представника у судове засідання не направив, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, раніше направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 6).

23 липня 2019 року у будинку АДРЕСА_1 проводилися роботи з підготовки до опалювального сезону 2019/2020 років шляхом заповнення водою внутрішньобудинкової системи опалення з метою проведення гідравлічної промивки. Про проведення робіт мешканців будинку було повідомлено заздалегідь та розміщено оголошення за тиждень до початку виконання робіт (а.с. 10).

При проведенні вищезазначених робіт відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачеві, з тієї причини, що у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 , сталося несанкціоноване втручання у систему теплопостачання житлового будинку шляхом від`єднання радіаторів опалення та залишення вентиля на відводах від транзитних стояків опалення житлового будинку у відкритому положенні. За даним фактом комісією ОК «ЖБК № 410» у складі голови правління ОК «ЖБК № 410», бухгалтера ОК «ЖБК № 410» та слюсаря-сантехніка було складено акт про залиття, затверджений головою правління ОК «ЖБК № 410» 23 липня 2019 року (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_2 від підписання акту про залиття від 23 липня 2019 року відмовилася (а.с. 10 оберт).

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 24).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 ймовірна ринкова вартість матеріального збитку від пошкодження майна позивача, спричиненого внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 37 138 гривень (а.с. 11).

За проведення оцінки матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири, на підставі договору № 1908-3 на проведення оцінки майна від 29 серпня 2019 року, позивачем було сплачено ПП «Новомосковське бюро експертної оцінки» 1 600 гривень (а.с. 12, 13, 14).

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідачів, підтверджується актом залиття від 23 липня 2019 року, затвердженого головою правління ОК «ЖБК № 410» 23 липня 2019 року ОСОБА_4 . Актом встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось внаслідок несанкціонованого втручання у систему теплопостачання житлового будинку шляхом від`єднання радіаторів опалення та залишення вентиля на відводах від транзитних стояків опалення житлового будинку у відкритому положенні, що у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 , та в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_3 .

Зазначений акт у силу ст.ст. 77, 78 ЦПК України належним і допустимим доказом.

Разом з цим доказів відсутності вини у завданні відповідачами шкоди позивачеві судові надано не було, твердження ОСОБА_1 про завдання їй шкоди діями відповідачів не спростовано, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Також суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Таким чином, встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суди приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню і з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 37 138 гривень.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування відповідачами моральної шкоди, завданої їй внаслідок залиття квартири з вини відповідачів, суд приходить до такого висновку за наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частино 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Абзацами 1, 2 пункту 3 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач розцінює завдану їй моральну шкоду немайновими втратами, спричиненими душевними стражданнями, які вона зазнала у зв`язку із пошкодженням майна та неможливості ним користуватися цим майном за його призначенням, порушенням її нормального життєвого укладу. У зв`язку із цим, розмір душевних страждань позивач оцінила у 38 000 гривень.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що винними у спричиненні збитків внаслідок пошкодження майна позивача через залиття, є відповідачі, з вини яких сталося залиття квартири позивача, також враховуючи принцип розумності, виваженості і справедливості достатнім розміром відшкодування моральної шкоди суд вважає 2 000 гривень, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення солідарно матеріальна шкода у розмірі 37 138 гривень, 2 000 гривень моральної шкоди та 1 600 гривень витрат за проведення оцінки майна, а всього 40 738 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 203 гривень 96 коп. (40 738 гривень х 768 гривень 40 коп. : 76 738 гривень = 407 гривень 92 коп. : 2 = 203 гривні 96 коп.) з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП неможливо однозначно ідентифікувати, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП неможливо однозначно ідентифікувати, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду, завдану залиттям, у розмірі 37 138 (тридцять сім тисяч сто тридцять вісім) гривень, моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень та витрати за проведення оцінки майна у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень, а всього 40 738 (сорок тисяч сімсот тридцять вісім) гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП неможливо однозначно ідентифікувати, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 203 (двісті три) гривень 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП неможливо однозначно ідентифікувати, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 203 (двісті три) гривень 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя