РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Галінської В.В.

секретар судового засідання Калетинець Т.В.,

справа №569/5574/21

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 109333,67 грн.

В обґрунтування позову вказала, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 800,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову 28 березня 2016 року і досягнення дітьми повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості № 50566 від 18 березня 2021 року зі сплати аліментів, вбачається заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 28.03.2016 по 01.03.2021 в сумі 109333,67 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивач зазначає, що внаслідок прострочення ОСОБА_2 оплати аліментів пеня за прострочення їх сплати становить 239625,46 грн. за період з 28 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Однак, враховуючи вимоги ст.. 196 СК України розмір пені, що підлягає до стягнення має становити 100 % заборгованості по сплаті аліментів, що становить 109333,67 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2021 р. відкрито спрощене провадження по цивільній справі та призначено до розгляду з викликом сторін.

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року судом було витребувано із канцелярії матеріали цивільної справи № 569/9156/17 та оглянуто у судовому засіданні. Судом протокольною ухвалою було ухвалено долучити до матеріалів справи копію ухвали від 01 лютого 2018 року про залишення вказаного позову без розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги та їх обґрунтування підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що він не має можливості сплачувати аліменти, так як не має роботи, а тому його вини у не сплаті аліментів на утримання дітей не має. Також зауважив, що він сплачував частково аліменти про що у нього наявні квитанції та розрахунок заборгованості по аліментах від 3 жовтня 2018 року № 88067, згідно якого вбачається, що відповідачем за грудень 2016 року сплачено аліменти на утримання дітей у розмірі 194,00 грн. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши виступи учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 28 березня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконанні у державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Львів) перебуває виконавче провадження № 51488366 з примусового виконання виконавчого листа № 569/3837/16-ц виданого Рівненськоим міським судом 16 червня 2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Львів) надано розрахунок заборгованості по аліментах від 18.03.2021 № 50566. Відповідно до даного розрахунку, станом за період з березня 2016 року по 01 березня 2021 року сукупний розмір заборгованості по аліментах становить 12405,53 грн. Відповідно до даного розрахунку жодних платежів відповідачем на виконання рішення суду здійснено не було.

Відповідно до повідомлення розрахунку заборгованості від 03.10.2018 року № 88067 виданого державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що за грудень 2016 року боржником ОСОБА_2 сплачено 194,00 грн., що також підтверджується квитанцією КБ «ПриватБанк» на здійснення перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 194,00 грн.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.4 ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно п.1. ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається із правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума пені, що визначена за період з 28.03.2016 по 31.12.2016, включно, становить 239625,46 грн.

Однак, суд не погоджується із вказаним розрахунком, так як матеріали справи містять два розрахунки заборгованості по аліментах наданих державними виконавцями, в одному з яких враховано здійснення оплати аліментів за грудень 2016 року у розмірі 194,00 грн., що підтверджується квитанцією, а в іншому не враховано, тому суд вважає за доцільне врахувати часткову сплати аліментів в грудні 2016 році у розмірі 194,00 грн. та відповідно здійснити перерахунок пені за грудень 2016 року, розмір якої становить 21314,96 грн., а загальний розмірі пені за прострочення сплати аліментів за 2016 рік становить 236684,42 грн.

Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: "1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості".

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотню дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Отже, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості за період несвоєчасної сплати, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2016 року по 31 грудня 2016 року (із врахуванням здійснення оплати 194,00 грн.) становить 14412,45 грн. та підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з врахуванням вимог ч.1ст.196 Сімейного кодексу України в частині обмеження розміру неустойки 100 відсотками заборгованості, в розмірі 14412,45 грн.

Суд зауважує, що позивачем невірно визначено граничний розмір заборгованості по аліментах у сумі 109333,67 грн., адже позивач просить стягувати пеню лише за період з 28.03.2016 по 31.12.2016, а розмір заборгованості по аліментах за вказаний період становить 14412,45 грн., який і підлягає до стягнення.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 908,00 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 14412,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 908,00 грн. ..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Повне судове рішення складене 22 липня 2021 року.

Суддя -