Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

Справа №439/1611/20

Провадження № 2-др/439/3/21

15 березня 2021 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Петейчук Б.М.

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.

позивач Кредитна спілка «Орізон»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, ухвалив таке рішення.

Представник позивача КС «Орізон» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо вирішення питання про судові витрати, у якій просить суд стягнути із відповідача в користь позивача судовий збір за поданий позов у розмірі 2506 грн. 03 коп. та судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 1054 грн. Також просить суд стягнути з відповідача в користь позивача 10 650 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стислий виклад позиції позивача.

Представник позивача зазначає, що 18 лютого 2021 року, рішенням Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/1611/20, позовні вимоги було задоволено повністю.

Представник позивача звертає увагу, що до моменту виходу суду в нарадчу кімнату, представник позивача адвокат Цебак І.C., зробив усну заяву щодо відшкодування витрат на правову допомогу. У рішенні Бродівського районного суду Львівської області у справі №439/1611/20 від 18.02.2021 року, суд не вирішив питання стягнення судового збору та відшкодування витрат на правову допомогу.

Представник позивача стверджує, що за подання позовної заяви він оплатив судовий збір у розмірі 2506,03 гривень; за подання заяви про забезпечення позову позивач оплатив судовий збір у розмірі 1051,00 гривень.

Представник позивача акцентує увагу, що його представництвом у суді займався адвокат Цебак І.С. на підставі договору про надання правової допомоги № 23/20 від 23.10.2020 року та додатку 1 від 23.10.2020 року. Згідно, п. 4.2., договору про надання правової допомоги №23/20 від 23.10.2020 року, та додатку 1 від 23.10.2020 року вартість правової допомоги становить: 8 000,00 гривень за підготовку позовної заяви та заяви про забезпечення позову, збір доказів, формування правової позиції у справі щодо витребування нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння; 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень за кожне судове засідання в суді першої інстанції.

Представник позивача вважає, що загальна вартість наданої правової допомоги у цій справі становить 10 650,00 гривень, виконана належним чином та у повному обсязі, прийнята клієнтом без зауважень і застережень. Понесені витрати є фактичними, розумними, співмірними.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач з вимогами, викладеними у заяві не погоджується, вражає їх недоведеними належними та допустимими доказами згідно норм діючого законодавства, і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідач вважає, що оплата судового збору за подання позовної заяви у сумі 2506,03 грн. та заяви про забезпечення позову у сумі 1051,00 грн. Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. У відповідності до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та II груп. Відповідач, ОСОБА_1 , є інвалідом І групи загального захворювання, а тому, згідно з даним нормативно правовим документом, яким прямо передбачено коло осіб, які мають право такий збір не сплачувати, відповідач звільняється від сплати судового збору на усіх стадіях судового процесу.

Відповідач акцентує, що до заяви про стягнення судових витрат додано копію договору за № 23/20 від 23.10.2020 року про надання правової допомоги, проте у даному договорі не вказано питання або конкретної справи, в якій адвокату доручено представляти інтереси клієнта, а також не зазначено обумовлену суму витрат які він понесе.

Відповідач також стверджує, що у звіті про надану правову допомогу не міститься калькуляції вартості послуг, а лише відображено кількість годин наданої допомоги. Внаслідок цього не можливо пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, відсутній акт приймання-передачі наданих послуг за договором. Окрім цього, підтверджуючі документи про понесені витрати (копії платіжних доручень) оформлені не належним чином у встановленому законом порядку, і тому їх не можна брати до уваги, так як у них відсутня інформація, яка б свідчила про здійснення оплати гонорару адвоката або інших витрат по даній справі.

Відповідач звертає увагу, що квитанції № 8 та № 9 від 02.11.2020 року взагалі є нечитабельними, з них неможливо встановити, ким та кому перераховані дані кошти, зовсім не читається призначення платежу, і тому даний документ не може бути доказом оплати послуг адвокату згідно договору. У платіжному дорученні від 14.12.2020 року на суму 550 гривень у призначенні платежу відсутні інформація про те, що дані кошти є оплатою послуг адвоката, а зазначено про переказ власних коштів, і тому дану квитанцію теж не має підстав брати до уваги.

Відповідач також зауважує, що дублікат квитанції від 16.02.2021 року, на перший погляд оформлений належним чином, однак в ньому є певні невідповідності. Згідно додатку № 1 до договору № 23/20 від 23.10.2020 р. та у самій заяві про стягнення судових витрат зазначено, що сторонами домовлено про вартість одного судового засідання у сумі 1500 грн., а в квитанції вказана сума 2100 грн. хоча в призначенні платежу йдеться про саме про участь в судовому засіданні згідно укладеного договору.

Тому відповідач вважає, що позивач не довів факту понесення витрат на правову допомогу та послуги адвоката згідно укладеного договору № 23/20 від 23.10.2020 року, як того вимагають чинні норми закону.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 18.02.2021 року по справі № 439/1611/20 за позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння позовні вимоги задоволено повністю.

Представник позивача, адвокат Цебак І.С., 18.02.2021 року під час судового засідання подав клопотання про вирішення питання про відшкодування судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Зазначив, що докази понесення судових витрат будуть представлені суду протягом п`яти днів з дня прийняття рішення суду.

До суду надійшла заява представника позивача, Голови правління КС «Орізон» Чумак О.В., про стягнення судових витрат.

Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, представника позивача - Голова правління КС «Орізон» Чумак О.В., подала до суду заяву про розгляд заяви за відсутності представника позивача, заявлені вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Материцька Л.А., у судовому засідання проти заявлених вимог заперечила, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити повністю у їх задоволенні.

Мотиви суду.

Щодо відшкодування понесених судових витрат за сплачений судовий збір.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області у цивільній справі за № 439/1611/20 за позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння позовні вимоги задоволено повністю.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи загального захворювання, що підтверджується Довідкою серії ЛВА-1 № 218365 від 24.03.2004 року (а.с. 26).

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Нормою ч. 1 ст. 141 ЦПК України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Судом було встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області у даній цивільній справі позовні вимоги були задоволені повністю.

Оскільки судом також було встановлено, що відповідач - ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи загального захворювання та на підставі Закону звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для відшкодування понесених судових витрат за сплачений судовий збір із ОСОБА_1 .

Водночас, здійснюючи системний аналіз норм чинного цивільного процесуального законодавства України, суд приходить до переконання, що на процесуальні правовідносини у цій частині повинна поширюватися норма ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Тобто за обставин, коли позовні вимоги відповідача задоволені у повному обсязі, а відповідач є особою, яка відповідно до Закону України «Про судовий збір» має пільги щодо звільнення від сплати судового збору необхідно здійснити компенсацію понесених судових витрат за рахунок Державного бюджету.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу, КС «Орізон», необхідно повернути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову та позовної заяви, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу понесену позивачем КС «Орізон».

Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року між позивачем КС «Орізон» та адвокатом Цебаком Іваном Семеновичем було укладено договір про надання правової допомоги № 23/20.

Згідно із підпунктом 4.2 пункту 4. Гонорар. даного договору, за правову допомогу, передбачену в цьому договорі, Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 23/20 від 23.10.2020 року. (а.с. 7-8).

Відповідно до пункту 2 Додатку №1 до вищезазначеного договору, розмір гонорару становить:

- 8 000,00 гривень за підготовку позовної заяви та заяви про забезпечення позову, збір доказів, формування правової позиції у справі щодо витребування нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , бо, з чужого незаконного володіння;

- 1500,00 гривень за кожне судове засідання в суді першої інстанції, що підтверджується Додатком № 1 до договору про надання правової допомоги № 23/20 від 23.10.2020 року від 23.10.2020 року (а.с. 9).

Відповідно до звіту про надану правову допомогу, що складений 19.02.2021 року, позивачу КС «Орізон» було такі послуги:

- вивчення документів (доказів), формування правової позиції по справі, вивчення релевантної судової практики. Адвокатом було затрачено 4 години;

- підготовка позовної заяви, підготовка заяви про забезпечення позову, розрахунок судового збору за підготовлені заяви. Адвокатом було затрачено 5 годин;

- підготовка заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду. Адвокатом було затрачено 0,5 годин;

- підготовка до судового засідання, участь у судовому засіданні. Адвокатом було затрачено 1,5 години.

Усього було затраченого годин Адвоката 11 год., що підтверджується Звітом про надану правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 23/2- від 23.10.2020 року та Додатку № 1 від 23.10.2020 року від 19 лютого 2021 року (а.с. 12).

Позивачем, КС «Орізон» було фактичного сплачено адвокату ОСОБА_2 загальну суму у розмірі 4000 гривень за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується Квитанцією від 02.11.2020 року (а.с. 3).

Водночас, суд критично оцінює такі докази як Платіжне доручення № Р24АР24А809475753С00238 від 14.12.2020 року та Дублікат квитанції № 0.0..1 від 16.02.2021 року. Як вбачається із Платіжного доручення та Дубліката квитанції платником є ОСОБА_3 , яка як фізична особа здійснює транзакції грошових коштів на рахунок ОСОБА_2 . Платіжне доручення містить призначення платежу переказ власних коштів. За таких обставин, суд приходить до переконання, що такі докази не містять інформації щодо предмету доказування, а отже з огляду на ст. 77 ЦПК України є неналежними.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що чинний ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат, а саме: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на правничу професійну допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги представником позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги № 23/20 від 23.10.2020 та Додатку № 1 від 23.10.2020 року, сторони між собою узгодили сталий гонорар адвоката у за такі послуги: 8 000,00 гривень за підготовку позовної заяви та заяви про забезпечення позову, збір доказів, формування правової позиції у справі щодо витребування нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , бо, з чужого незаконного володіння та 1500,00 гривень за кожне судове засідання в суді першої інстанції.

У свою чергу для підтвердження дійсності судових витрат пов`язаних із наданням правничої професійної допомоги сторони 19 лютого 2021 року підписали Звіт про надану правову допомогу, у якій значаться фактично надані послуги Адвоката.

Водночас, ні сам договір про надання правової допомоги № 23/20 від 23.10.2020, ні Додаток № 1 від 23.10.2020 року до даного договору, ні Звіт про надану правову допомогу не містять такого поняття як «фактично виконана юридичну робота, яка тарифікується за ставкою з розрахунку: одна година юридичної роботи ціна години такої роботи». Навпаки договір та додатки до нього закріплюють конкретну сталу ціну гонорару Адвоката, яка обумовлена між договірними сторонами за надання конкретних юридичних послуг (послуг із надання правничої професійної допомоги).

Тому надання таких послуг як підготовка заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду не можуть бути включені у перелік судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оскільки такі прямо не передбачені Договором та Додатком №1 до нього, а містяться лише у звіті виконаних робіт і також, водночас, суперечать критерію «необхідності».

У свою чергу, суд виходячи із критерію визначення та розподілу судових витрат, а саме: дійсності та розумності їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, приходить до переконання, що представником позивача не доведено, що надання послуг із написання позовної заяви та заяви про забезпечення позову відповідає розміру гонорару саме у сумі 8 000,00 гривень. У вищезазначеному Звіті про надану правову допомогу, сторони розділяють зазначену в абз. 2 пункту 2 Додатку № 1 послугу на дві окремі послуги, які в подальшому позивач сплачує у сумі 4000, 00 гривень.

Відтак суд вважає, що фактично понесені судові витрати позивачем за надану професійну правничу допомогу стосовно підготовки позовної заяви та заяви про забезпечення позову, збір доказів, формування правової позиції у справі щодо витребування нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння становлять 4000,00 гривень.

Разом з тим, суд приходить до переконання, що послуги, які були надані адвокатом Цебаком І.С., а саме за участь у кожному судовому засідання в суді першої інстанції, з розрахунку, що адвокат Цебак І.С. був присутній в одному судовому засіданні відповідають принципам дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 5, 500 гривень, що у повні мірі буде відповідати понесеним судовим витратам на професійну правничу допомогу позивачем.

Керуючись статтями 133, 137, 138, 141, 270 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд, -

в и р і ш и в :

Повернути позивачу Кредитній спілці «Орізон» сплачений судовий збір у розмірі 2506 грн. 03 коп. за подання позовної заяви та судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 1054 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Орізон» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: Кредитна спілка «Орізон», , місцезнаходження: Львівська область, Бродівський район, смт Підкамінь, вул. Незалежності, 60.

Відповідач ОСОБА_1 , 1960р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне додаткове рішення складено 17.03.2021.

Суддя Б.М. Петейчук