ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2373/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"15" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Бебі В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про розподіл майна подружжя та визнання солідарними кредитних зобов`язань,
В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника, в якому вказала, що вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.
За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 07.05.2010 року по 06.07.2013 року (а.с.15-16).
Як стверджує позивач у своєму позові, після розірвання шлюбу спору стосовно поділу майна у колишнього подружжя не виникло, кожен залишився при своїй нерухомості та кредитах. Автомобіль Mercedes - Benz Sprinter 316 CDI залишився у позивача з умовою нею одноособово сплачувати кошти за борговою розпискою та кредитом, які були взяті для купівлі автомобіля. Однак, як стало відомо ОСОБА_1 в жовтні 2018 року, що на користь відповідача було ухвалене заочне судове рішення, за яким 3 кредитні зобов`язання відповідача поділяються навпіл з позивачем та за яким колишнє подружжя визнається солідарними боржниками за кредитними зобов`язаннями, взятими відповідачем на особисті потреби, а саме на ремонт у квартирі відповідача, яка після розлучення залишилась у його власності. Крім того, позивач має відшкодувати половину вартості автомобіля Mercedes - Benz Sprinter 316 CDI.
Як зазначає позивач, подружжям було придбано автомобіль Mercedes - Benz Sprinter 316 CDI, який за рішенням суду №734/1953/16-ц від 30.12.2016 було визнано спільним сумісним майном подружжя, однак для його купівлі позивач взяла кредит в сумі 50 000 грн. у ПАТ «Альфа-Банк» за договором №5002521 17 від 23.01.2012 р. та взяла за борговою розпискою в ОСОБА_3 , кошти в сумі 7 000 дол. США, по якій до тепер виплачує проценти щомісяця лише ОСОБА_1 . Щомісячні проценти до повного погашення боргу становлять 7% від суми взятих коштів, тобто 490 доларів США щомісяця. У зв`язку з стрімким зростанням курсу долара, позивач не мала можливості виплатити взяті на себе зобов`язання, а лише щомісяця покривала проценти. Тобто на день розгляду справи позивач винна 7 000 доларів США ОСОБА_3 (а.с.12).
Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір з інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Вони мають право розділити майно за взаємною згодою.
Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2 і 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 796 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст.7, 9, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 368 ЦК України, ст. 60, 61, 65, 69, 70 СК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -
Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарними боржниками за борговою розпискою на взяття позики у ОСОБА_3 на суму 7 000 дол. США з щомісячною виплатою 7% до повного погашення боргу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 500 дол. США, що еквівалентно 93 671,55 грн. станом на 19.06.2020 року.
Зобов`язати ОСОБА_2 сплачувати на користь ОСОБА_1 щомісячно 245 дол. США (що еквівалентно 93 671,55 грн. станом на 19.06.2020 року) до повної виплати 3 500 дол. США, для передачі ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 796 грн. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя