ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року

м.Суми

Справа №590/222/21

Номер провадження 22-ц/816/1022/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 08 квітня 2021 року в складі судді Деркача І.М., ухваленого в смт Ямпіль, повний текст якого складено 09 квітня 2021 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті хуліганських дій відповідача ОСОБА_3 , що мало місце 15 вересня 2020 року, а саме кидання керамічної плитки, пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль MITSUBISHI LANCER, державний номер НОМЕР_1 . Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується постановою Ямпільського районного суду Сумської області від 06 листопада 2020 року.

Розмір завданої неправомірними діями відповідача збитків встановлено звітом про незалежну оцінку вартості майна, складеного 28 січня 2021 року, яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 16214 грн 00 коп.

Посилаючись на викладене, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на свою користь майнову шкоду в сумі 16214 грн 00 коп., 1300 грн понесених витрат за проведену оцінку та 1700 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 08 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо не вирішення та не дослідження під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності характеру та обсягу пошкодження транспортного засобу в результаті протиправних дій відповідача не відповідають дійсності. Зокрема, у протоколі огляду місця події, складеного 15 вересня 2020 року, який був досліджений судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , слідчим були зафіксовано факт пошкодження транспортного засобу, обсяг та характер цих пошкоджень. Потерпілим ОСОБА_4 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення були долучені фотокартки на яких зафіксовані пошкодження транспортного засобу та уламки керамічної плитки. Пошкодження автомобіля підтвердили також допитані під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, яка перебувала у провадженні судді Деркача І.М., свідки та потерпілий.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 у судовому засіданні звертався до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи протоколу огляду місця події, проте, у задоволені цього клопотання було відмовлено.

Позивач не погоджується також і з висновками суду першої інстанції про ненадання достовірних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_3 та наслідками у виді пошкоджень автомобіль, зазначених у звіті про незалежну оцінку вартості майна, складеного 28 січня 2021 року. Так, 15 вересня 2020 року він звернувся до суб`єкта оціночної діяльності з метою проведення оцінювання збитків та виготовлення звіту. Того ж дня автомобіль був оглянутий та зафіксовані пошкодження лакофарбового покриття, однак у зв`язку з тим, що було пізня година, повний огляд транспортного засобу було відкладено на наступний день. Пошкодження, які зафіксовані у протоколах огляду транспортного засобу від 16 вересня 2020 року та 24 грудня 2020 року, є аналогічними тим, які містяться в акті огляду місця події, складеного слідчим 15 вересня 2020 року.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо не проведення оцінювачем перевірки та юридичної експертизи документів та інформації стосовно виникнення пошкоджень на автомобілі є помилковими, та спростовується письмовими поясненнями оцінювача, наданими на адвокатський запит.

Наголошує на тому, що вставлення механізму виникнення пошкоджень на транспортному засобі не належить до повноважень оцінщика при проведенні оцінки завданих збитків. Про існування судової автотехнічної експертизи він не був обізнаний, а судом першої інстанції право на призначення такої експертизи не було роз`яснено. Вважає, що механізм виникнення пошкоджень на належному йому автомобілі було встановлено співробітниками поліції при проведення огляду місця події.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 зазначила, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не впливають на правильність висновків суду щодо відсутності правових підстав для стягнення з неї матеріальної шкоди, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Крім того, просить відмовити позивачу у задоволенні клопотання про долучення доказів, так як вони були подані з порушенням строків, визначених ЦПК України.

Третьою особою на стороні позивача ОСОБА_2 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, рішення суду належить скасувати, а позовні вимоги задовольнити.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив відповідача, в якому вказував на те, що викладені відповідачем у відзиві обставини, спростовуються зібраними по справі доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та 3-ї особи, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 173 КУпАП №590/1231/20 та матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000029, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що постановою Ямпільського районного суду Сумської області від 06 листопада 2020 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Зокрема встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 вересня 2020 року ОСОБА_3 , 15 вересня 2020 року о 19 годині 00 хвилин, вчинила хуліганські дії, а саме: кинула керамічну плитку у бік сусіда ОСОБА_2 завдавши йому тілесних ушкоджень та пошкодивши автомобіль марки «Мітсубісі Лансер» НОМЕР_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП (т. 1, а.с.7-10).

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості майна, складеного 28 січня 2021 року проведеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Науково-технічний ліцей «Фабрика» з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість збитку завданого автомобілю «Мітсубісі Лансер», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 16214 грн 00 коп. (т. 1, а.с.15-41).

Відповідно до рахунку №33 від 28 січня 2021 року вартість виготовлення звіту склала 1300 грн 00 коп. (т. 1, а.с.42).

Легковий автомобіль, марки Mitsubishi, модель Lancer державний номерний знак НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 11-12). В той же час, зазначений автомобіль перебував у користуванні 3-ї особи ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом давали суду підстави визначити реальний розмір збитків спричинених позивачу внаслідок події, що мала місце за участю відповідача 15 вересня 2020 року.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, так як вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема, за змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

З наданих на виконання ухвали Сумського апеляційного суду від 23 червня 2021 року матеріалів кримінального провадження №0000029 та матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вбачається, що 15 вересня 2020 року заступником начальника СВ Ямпільського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області, в присутності понятих, проведено огляд місця події, а саме двору домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було встановлено, що у дворі знаходиться легковий автомобіль марки «Мітсубісі Лансер» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . На задньому крилі вказаного легкового автомобіля, а саме зліва, є точки 0,1 мм, які знаходяться у хаотичному порядку, виділяються білі точки схожі на метал сірого кольору, а також дві аналогічні точки на задньому бамперу зліва.

Факт пошкодження належного позивачу транспортного засобу у результаті хуліганських дій з боку відповідача ОСОБА_3 підтверджується постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, а також актом огляду місця події, в якому зафіксовано виявлені на транспортному засобі пошкодження.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказані в акті огляду місця події пошкодження, виникли не результаті її протиправних дій.

Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції про недопустимість як доказу наданого позивачем звіту про незалежну оцінку вартості майна.

Зокрема, оцінювачем огляд належного позивачу транспортного засобу був проведений 16 вересня 2020 року, в результаті якого було виявлено пошкодження лакофарбового покриття, пошкодження осколкового типу, ЛКП пошкоджено до голого металу, дрібні пошкодження до ґрунту, місцями на місці пошкодження є невеличкі вм`ятини металевого листа, також є пошкодження у вигляді подряпин ЛКП місцями до ґрунту. Вказані пошкодження були виявлені на задній лівій двері, на молдингу задньої лівої двері, на задньому лівому крилі, на задній частині порога, на лівій частині заднього бампера (т. 1, а.с. 146). Аналогічні пошкодження були виявлені оцінювачем і під час огляду цього транспортного засобу 24 грудня 2020 року (т. 1, а.с. 147).

Зафіксовані оцінювачем в протоколах огляду транспортного засобу пошкодження не протирічать тим пошкодженням, які були виявлені при проведенні співробітником поліції огляду місця події. Також у звіті про належну оцінку вартості майна містяться фотокартки на яких зафіксовані пошкодження на транспортному.

При визначенні розміру, завданого ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, оцінювачем до ремонтної калькуляції було включено вартість лакофарбового матеріалу та ремонтні роботи з пофарбування.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла до висновку, що встановлена у звіті про незалежну оцінку вартості майна, складеного 28 січня 2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi, модель Lancer державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 15 вересня 2020 року у сумі 16214 грн, повністю відповідає характеру виявлених пошкоджень транспортного засобу.

Крім того, з метою відновлення свого порушеного права, позивачем були понесені витрати на проведення оцінки вартості майна у розмірі 1300 грн, що підтверджується наданою ним квитанцією від 28 січня 2021 року (т. 1, а.с. 43), а тому підлягає відшкодуванню відповідачем.

Отже, виходячи з викладеного, на підставі п. 4 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення на його користь з ОСОБА_3 16214 грн 00 коп. майнової шкоди та 1300 грн 00 коп. понесених витрат за проведену оцінку.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позов та апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з відповідача належить стягнути на його користь, сплачений ним розмір судового збору у сумі 908 грн 00 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1362 грн 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Також, у відповідності до положень ст. 137 ЦПК України, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені ним в суді першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу, яка була йому надана адвокатом Громніцьким Ю.П. на підставі договору від 09 грудня 2020 року, що підтверджуються квитанцією про оплату від 09 грудня 2020 року (т. 1, а.с. 49-50, 51, 52). За відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 1700 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 08 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16214 гривень 00 копійок майнової шкоди, 1300 гривень 00 копійок понесених витрат за проведену оцінку, 1700 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу та 908 гривень 00 копійок сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1362 гривні 00 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складене 23 липня 2021 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук