Справа № 496/2952/21
Провадження № 2/496/1688/21
У Х В А Л А

05 липня 2021 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 9315 дол. США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 25.06.2021 року - 255 789,90 грн., а також суму понесених судових витрат у розмірі 3011,90 грн.

Крім того, позивачка подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,037 га, цільове призначення земельної ділянки для індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 0:01:002:3348 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237), а також на квартиру за АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), які належать відповідачу ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачі по теперішній час ухиляються від обов`язку повернути їй безпідставно отримані грошові кошти. Вищезазначене нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 , заборони на відчуження не має, в арешті не перебуває, а тому відповідач може вчинити дії щодо його продажу або розпорядитися ним якимось іншим чином (дарування, міна, внесення в заставу тощо), що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На підтвердження обставин, викладених в заяві про забезпечення позову, позивачкою надано витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких Ѕ частина земельної ділянки, загальною площею 0,037 га, цільове призначення якої для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також квартира за АДРЕСА_2 , на які позивачка просить накласти арешт, належать відповідачу ОСОБА_2 .

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачка просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 9315 дол. США, які були передані нею в якості авансу за будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та частина з яких була витрачена на придбання матеріалів та обладнання для проведення ремонту зазначеного будинку.

При цьому, позивачкою не надано жодних доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, як то відомості про вартість нерухомого майна, на яке вона просить накласти арешт, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність такого виду забезпечення позову відносно розміру позовних вимог.

Виходячи зі змісту та обсягу позовних вимог, Ѕ частина земельної ділянки та квартира, на яку позивачка просить накласти арешт, взагалі не є предметом позову, яким є солідарне стягнення грошових коштів в розмірі 9315 дол. США, тобто грошова вимога, що явно не відповідає вартості вказаного нерухомого майна, належного відповідачу ОСОБА_2 , з урахуванням його частки відповідальності перед позивачкою, а тому суд приходить до висновку, що запропонований позивачкою захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 , не є співмірним із заявленими позивачкою вимогами та рівноцінним змісту заявлених позовних вимог.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що у відповідачів відсутні грошові кошти в тому обсязі, в якому позивачка просить їх стягнути, суду не надано.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй постанові 17 жовтня 2018 року, справа №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

Разом з тим, позивачкою не надано суду доказів, які б підтверджували вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Більш того, жодних доказів, які б підтверджували факт звернення позивачки до відповідачів з вимогою повернути їй безпідставно отримані грошові кошти в сумі 9315 дол. США позовна заява не містить.

Також, позивачкою не надано доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 має намір ухилятися від виконання можливого судового рішення про задоволення позову, в тому числі шляхом відчуження належного йому нерухомого майна на користь третіх осіб.

Заява позивачки про забезпечення позову взагалі не містить обґрунтування щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову. Відсутність заборони відчуження на майні відповідача ОСОБА_2 та твердження позивачки про неповернення їй відповідачами грошових коштів не визнається судом належним обґрунтуванням для застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги суть спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки вжиття саме таких заходів забезпечення позову, запропонованих позивачкою, є не співмірними із заявленими позовними вимогами та рівноцінними змісту заявлених позовних вимог, заява позивачки не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі за позовом про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Така заява ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачкою вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивачку на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням доводів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п?ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 05 липня 2021 року.

Суддя Л.О. Пендюра