КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

23.07.21 справа № 133/2282/21

провадження № 2/133/844/21

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 44457,33 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Одночасно з подачею позову подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та не рухоме майно і кошти, які належать ОСОБА_2 , в межах суми 54457,33 грн.

Заява мотивована тим, що він звернувся до суд із позовом про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної і моральної шкоди в сумі 54457,33, якої він зазнав внаслідок пострілу, який був здійснений ОСОБА_2 20.12.2020 із пристрою для відстрілу гумових куль (пістолет (спецзасіб) ГПК № НОМЕР_1 калібру 9 мм, зареєстрований на ОСОБА_3 , в напрямку його автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_2 . За даним фактом 20.12.2021 слідчим СВ ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Савченко Д,А. внесено відомості до ЄРДР №0000757 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. Крім того, 20.12.2020, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 174 КУпАП, який направлено на розгляд до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області. Крім того, протиправними діями ОСОБА_2 спричинено значної шкоди моральному здоров`ю, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя його було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Як під час проведення слідчих дій у рамках кримінального провадження, так і по даний час відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати заподіяну йому матеріальну і моральну шкоду. Тому вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач може вчиняти дії спрямовані на відчуження належного йому рухомого майна на користь третіх осіб, приховувати офіційні прибутки, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим рішення суду.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з такого.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб .

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2 моральної та матеріальної шкоди завданої злочином, в сумі 54457,33 грн., які останній, згідно посилань позовної заяви, відмовляється в добровільному порядку відшкодувати заявнику.

Заявник з метою забезпечення позову у даній справі просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача, а також кошти, які належать відповідача, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач не бажає відшкодувати шкоду добровільно.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З урахуванням викладених норм права, вважаю, що у заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтувань та до неї не додано належних і допустимих доказів у відповідності до положень статей 12, 81ЦПК України щодо наявності обставин, які свідчать про необхідність застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на рухоме та не рухоме майно, що належить ОСОБА_2 та належні йому кошти.

Так, ціна позову у справі становить 54 457,33 грн. Очевидним є те, що за наявності у ОСОБА_2 нерухомого та рухомого майна, грошових коштів, накладення на таке майно арешту є неспівмірним заявленим вимогам. Забезпечення позову у такий спосіб та розмірі як про це просить позивач, перебуває поза розумним балансом між тими наслідками, до яких може призвести накладення арешту на майно відповідача, та правами відповідача як власника такого майна. У заяві про забезпечення позову відсутнє обгрунтування того, що існують ризики можливого утруднення виконання рішення суду у випадку незабезпечення позову, оскільки доводи у цій частині зводяться до констатації факту відсутності у відповідача бажання добровільно відшкодувати завдану шкоду. Однак така обставина є виявленням позиції відповідача щодо суті питання, однак не є обставиною, що підтверджує ризик віджучення майна або передачі коштів з метою створення такого матерального стану, за якого не буде можливим стягнути суму коштів, у разі задоволення позову. Позивачем не надано будь- яких документальних підтверджень тому, що ОСОБА_2 наразі здійснює чи має реальний намір будь яким чином здійснити реалізацію свого майна, зокрема й шляхом укладення цивільно правових угод і т.п.

Крім того, до заяви про забезпечення позову не додано жодних належних та допустимих доказів того, що на даний час ОСОБА_2 належить будь- яке рухоме або не рухомого майно, та відомості, що підтверджують наявність коштів, на які може бути накладений арешт. Позивач, заявляючи вимогу про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу, не додав до заяви (чи позову) жодного доказу, з якого вбачався, перелік та вартість рухомого та нерухомого майна, яким володіє відповідач.

Виходячи з вищезазначено, суд дійшов висновку, що встановлені обставини у своїй сукупності вказують на необгрунтованість вимог заявника, неузгодженість з вимогами закону, а тому заява про забезпечення позову у той спосіб, про який у ній зазначено, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Пєтухова

Дата документу 23.07.21