печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва

головуючий суддя Батрин О.В.,

секретар судових засідань Габрись О.М.,

справа № 757/60930/18-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Другий Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Другий Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «НФ Трейдінг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Другий Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування арешту на грошові кошти, що містяться на розрахункових рахунках, які належать позивачу та розшук майна, яке належить позивачу, на які було накладено арешт під час примусового виконання виконавчих проваджень № 46191174, 46191668.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.11.2014 року у справі № 917/2269/14 з нього на користь ТОВ «НФ Трейдінг Україна» стягнуто суму заборгованості у розмірі 224 981 грн. 90 коп. та ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.11.2014 року у справі № 917/2279/14 з нього на користь ТОВ «НФ Трейдінг Україна» стягнуто суму заборгованості у розмірі 553 387 грн. 38 коп. На підставі вказаних ухвал Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавчі провадження № 46191174, 46191668, в рамках яких було накладено арешт на грошові кошти позивача та оголошено в розшук його майно. Постановами державного виконавця від 02.11.2017 року виконавчі документи були повернуті стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У подальшому, постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. від 26.07.2018 року відкрито виконавчі провадження № 56866839 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області №917/2269/14 та виконавче провадження № 56867426 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області №917/2270/14. 10.08.2018 року позивачем було перераховано на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за вказаними виконавчими провадженнями № 56866839 та № 56867426. Постановою приватного виконавця від 13.08.2018 виконавчі провадження були закінчені. Водночас, на сьогоднішній день арешт грошових коштів, що містяться на розрахункових рахунках, які належать позивачу ОСОБА_1 , який було накладено Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області під час примусового виконання виконавчих проваджень № 46191174, 46191668, не знятий. При цьому, позивачем станом на 14.08.2018 року в повному обсязі виконані накази господарського суду Полтавської області, у зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 07.12.2018 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків заяви, а саме для конкретизації позовних вимог, уточнення змісту позовних вимог щодо ТОВ «НФ Трейдінг Україна», надання попереднього (орієнтовного розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с. 11).

Ухвалою суду від 05.02.2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 14).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.03.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року повернуто без розгляду (а.с. 44).

Постановою Верховного Суду від 12.02.2020 року ухвалу Київського апеляційного суду від 19.03.2019 року скасовано, справу передано до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (а.с. 75-76).

Постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2020 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду (а.с. 103-104).

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано для розгляду судді Батрин О.В. (а.с. 107) та ухвалою суду від 14.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 108).

23.09.2020 року від представника відповідача ТОВ «НФ Трейдінг Україна» - Клименко Р.В. до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого позивачем було невірно визначено юрисдикцію розгляду вказаного спору, оскільки приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказів господарського суду Полтавської області, відповідно в даному випадку позивач зобов`язаний був звернутись з позовом про скасування арешту на майно та розрахункові рахунки до господарського суду саме як фізична особа-підприємець, а не в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 03.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків заяви, а саме для надання копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб та надання оригіналу позовної заяви з додатками.

Недоліки позовної заяви позивачем усунуті на підставі його заяви від 5 січня 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з такого.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що 20.01.2015 року постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.С. відкрито виконавче провадження № 46191174 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/2270/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НФ Трейдінг Україна» грошової суми у розмірі 553 387,38 грн.

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.С. від 20.01.2015 року відкрито виконавче провадження № 46191668 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/2269/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НФ Трейдінг Україна» грошової суми у розмірі 224 981,90 грн.

23.03.2015 року в рамках вказаних виконавчих проваджень постановою державного виконавця від 23.03.2015 року оголошено в розшук майно, що належить ОСОБА_1 та постановою від 05.05.2015 року накладено арешт на грошові кошти в сумі 870 194,04 грн., що містяться на розрахункових рахунках, належних ОСОБА_1 .

Постановами державного виконавця від 02.11.2017 року виконавчі провадження №№ 46191174 та 46191668 були повернуті стягувачеві на п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 13.08.2018 року було закінчено виконавче провадження № 56867426 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/2270/14 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ТОВ «НФ Трейдінг Україна» суму заборгованості за договором поставки № ДГ-ПЗГ004375 від 17.03.2014 року у розмірі 553 387,38 грн. та виконавче провадження № 56866839 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/2269/14 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ТОВ «НФ Трейдінг Україна» суму заборгованості за договором поставки № ДГ-ПЗГ003115 від 11.11.2013 року у розмірі 224 981,90 грн. у зв`язку зі стягненням суми боргу з боржника в повному обсязі та перерахуванням на розрахунковий рахунок стягувача.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Частиною 2 ст.4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особипідприємці.

Тобто критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

Згідно роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 у разі якщо сторонами у справі є юридичні особи, то незалежно від підстав арешту (опису) майна (конфіскація за відповідним судовим рішенням, стягнення боргу за рішенням господарського суду чи виконавчим написом нотаріуса тощо) та враховуючи характер спору, позови про зняття арешту з майна згідно зі статтею 15 ЦПК України, статтями 1, 12 Господарського процесуального кодексу України підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. У такому ж порядку вирішуються питання про юрисдикцію спорів за участю фізичних осіб-підприємців, якщо арешт майна пов`язаний з їх підприємницькою діяльністю.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).

Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом наведених статей ГПК України зняття арешту з майна здійснюється у межах відповідного провадження шляхом припинення (скасування) відповідного заходу.

Отже, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема, ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Таким чином, вирішити питання про зняття арешту з майна, накладеного на виконання наказу, виданого господарським судом, має відповідний суд за правилами господарського судочинства.

Також порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із ч. 1 ст. 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на майно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та розшук на належне йому майно накладено постановами старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.С. в межах виконавчих проваджень № 46191174, 46191668 у порядку виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/2270/14 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ТОВ «НФ Трейдінг Україна» суму заборгованості за договором поставки № ДГ-ПЗГ004375 від 17.03.2014 року у розмірі 553 387,38 грн. та виконавче провадження № 56866839 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/2269/14 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ТОВ «НФ Трейдінг Україна» суму заборгованості за договором поставки № ДГ-ПЗГ003115 від 11.11.2013 року у розмірі 224 981,90 грн.

При цьому ОСОБА_1 не є третьою особою (особою, яка не була стороною чи учасником провадження у господарському суді), право якої було порушено рішенням та діями державного виконавця, та яка не належить до суб`єктів оскарження, які відповідно до вимог ГПК України та Закону України «Про виконавче провадження», мають право оскаржити рішення державного виконавця до господарського суду.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 був відповідачем та боржником у господарській справі, за результатами розгляду якої господарський суд ухвалив судове рішення за правилами лише господарського судочинства та видав наказ, на підставі якого накладено арешт на належне ОСОБА_1 спірне майно, то питання зняття арешту зі спірного майна підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.

Крім того, наказами Господарського суду Полтавської області заборгованість була стягнута з ОСОБА_1 не як із фізичної особи, а як з суб`єкта господарської діяльності - фіз.ичної особи-підприємця і накладення державним виконавцем арешту на рахунки пов`язане саме з підприємницькою діяльністю позивача. Вказану обставину ні позивачем, ні представником спростовано не було.

При цьому, суд звертає увагу, що на час звернення до суду з позовом про скасування арешту на майно, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця не припинено.

Про те, що спір не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства свідчать також й інші встановленні судами обставини щодо правовідносин між сторонами в справі, як суб`єктами підприємницької діяльності, що виникали з укладених між ними договорів поставки.

За вказаних обставин та на підставі п. 1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд вважає закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід повідомити про його право на судовий захист у порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ст. 259 ЦПК України, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Другий Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування арешту на майно - закрити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 704,80 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову за квитанцією № ПН413 від 03 грудня 2018 року у розмірі 704 грн. 80 коп. за реквізитами: Отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі; код отримувача (код за ЄДРПОУ) -380 04 897; рахунок отримувача - 312 7; банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.) (м. Київ); код банку отримувача - 89 99 98.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Батрин