Справа № 736/1175/20
Номер провадження 2/736/106/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

за участю:

представника відповідача у режимі відео конференції - Журова Є.Є.

розглянувши у судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ПАТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Просить стягнути з відповідача суму належного страхового відшкодування в розмірі 25 038 грн. 00 коп., суму подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 10 368 грн. 01 коп., 3% річних в розмірі 1 220 грн.78 коп. та суму інфляційних збитків в розмірі 1119 грн. 40 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.08.2019 року, близько 02-ї годин 00 хвили, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Чернігів - Городня - Сеньківка зі стороні смт. Седнів у напрямку м. Чернігів в районі 19 км + 950 м, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В наслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. 02.12.2019 року до відповідача ОСОБА_1 була подана заява про виплату страхового відшкодування. З урахуванням наданих до заяви на виплату страхового відшкодування документів, розмір страхового відшкодування склав 50 076,00 грн. Відповідач здійснив виплату частини страхового відшкодування, а саме: 23.03.2020 року в сумі 12 519 грн. 00 коп. та 16.06.2020 року в сумі 12 519 грн. 00 коп., решта суми не сплачена. Оскільки станом на дату подання позовної заяви, виплата страхового відшкодування відповідачем проведена не в повному розмірі, за таких обставин позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Відповідач надав відзив у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що всі свої зобов`язання перед позивачем виконано, а саме виплачено позивачу страхове відшкодування двома платежами на загальну суму 25038 грн. Розмір відповідної виплати відповідач обґрунтовує тим, що згідно постанови про закриття кримінальної справи від 31 жовтня 2019 року у даному випадку за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями відповідальними є декілька осіб, а саме застрахована особа ОСОБА_2 , як володілець джерела підвищеної небезпеки та пішохід ОСОБА_3 , дії якого призвели до дорожньо-транспортної пригоди, а тому відповідно до п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Позивач та його представник у судове засідання не з?явились, надали заяву про можливість розгляду справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засідання в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважає, що позивач взагалі не має права на страхове відшкодування, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини пішохода ОСОБА_3 та послався на відповідний висновок викладений у постанові Верховного суду від 10 квітня 2020 року у справі № 532/1374/18.

Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом по справі встановлено, що 12.08.2019 року, близько 02-ї годин 00 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Чернігів - Городня - Сеньківка зі стороні смт. Седнів у напрямку м. Чернігів в районі 19 км + 950 м, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000400 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого Національної поліції у Чернігівській області кримінальне провадження № 0000400 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У цій постанові зазначено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стало порушенням пішоходом ОСОБА_3 ряду правил дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

02 грудня 2019 року до відповідача ОСОБА_1 була подана заява про виплату страхового відшкодування.

19 березня 2020 року АТ «СК «Країна» затвердило страховий акт про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодуванні у розмірі 12 519,00 грн. та в цей же день здійснило його перерахування.

Враховуючи те, що АТ «СК «Країна» було прострочено виплату страхового відшкодування, ОСОБА_1 було виплачено пеню у сумі 130 грн. 66 коп.

25 травня 2020 року АТ «СК «Країна» було отримано заяву про виплату страхового відшкодування від позивача ОСОБА_1 та довіреність від 24 квітня 2020 року, відповідно до якої, ОСОБА_4 (мати загиблого) уповноважила ОСОБА_1 отримати належне їй страхове відшкодування.

15 червня 2020 року АТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 12 519,00 грн.

Враховуючи, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, відповідно до приписів п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 50 076 грн., а отже сума недоплаченого страхового відшкодування становить 25 038 грн.

Оскільки станом на дату подання позовної заяви, виплата страхового відшкодування відповідачем проведена не в повному розмірі, за таких обставин позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розслідуванням кримінального провадження встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_3 , який у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи одягненим у темний одяг, як учасник дорожнього руху, не виділив себе на дорозі для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. При цьому пішохід ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 1.3, 4.3, 4.4, 4.14 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц; від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц; від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц; від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц.

Відповідно до п. 27.1 ст. 27 ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Смерть потерпілого настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на місці та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Дана обставина відповідачем не заперечується.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована СК «Країна» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 квітня 2019 року. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса.

Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

За положеннями ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

За положеннями п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2 ст. 35 цього Закону.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована СК «Країна», позивач, який є батьком загиблого ОСОБА_1 , звернувся до цього страховика, подавши повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування.

За приписами абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з абз. 1-3 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, рішення АТ «СК «Країна»» про часткову виплату ОСОБА_1 є протиправним, оскільки відсутність вини та закриття кримінального провадження щодо водія забезпеченого страховиком транспортного засобу не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а положення п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки у згаданій нормі йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода ОСОБА_3 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц та від 03 жовтня 2019 року у справі № 285/2654/16-ц).

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 25 038 грн.

За приписами п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до норми п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" відлік строку, протягом якого страховик повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування, починається з дня отримання від потерпілої особи заяви про страхове відшкодування. Отже, нарахування пені за прострочення строку виплати страхового відшкодування можливе після спливу 90 днів з моменту отримання страховиком заяви про виплату страхового відшкодування (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 607/1373/16-ц).

Виплата страховиком страхового відшкодування не у повному обсязі є підставою для сплати ним пені, передбаченої п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 761/6406/16-ц).

Оскільки АТ «СК «Країна»» отримало від позивача дві заяви про виплату страхового відшкодування, при цьому остання заява була подана 25 травня 2020 року і виплата по ній відповідачем була здійснена 15 червня 2020 року, а тому нарахування пені за прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання слід здійснити, починаючи з 23 серпня 2020 року (25.05.2020 + 90 днів) і до 14 жовтня 2020 року (до цієї дати позивачем заявлено вимоги про стягнення пені).

Розрахунок пені здійснюється судом за формулою: сума пені = С х (2 х ОС / КДР) х КДП / 100%, де С - сума заборгованості за період; ОС - облікова ставка Національного банку України на день прострочення, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

За період з 23 серпня 2020 року до 14 жовтня 2020 року кількість днів прострочення становила - 53; облікова ставка Національного банку України - 6 %; кількість днів у році - 366, а тому сума пені складає 435,08 грн.

Отже сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 складає 435,08 грн.

Відповідно до 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти, тоді як втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Розрахунок інфляційних збитків розраховується за формулою: збитки від інфляції = (сума боргу)х(індекс інфляції)/100% - (сума боргу)

Таким чином втрати ОСОБА_1 від інфляції складають 125,19 грн.

Три проценти річних за прострочення виконання АТ «СК «Країна» зобов`язання розраховуються за формулою (Відсотки) = (Сума боргу) (Процентна ставка) / 100% / 365 днів (Кількість днів).

Таким чином, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 23.08.2020 року по 14.10.2020 року складає 108.77 грн.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, стягнути з відповідача АТ «СК «Країна» на користь позивача страхове відшкодування у сумі 25 038,00 грн; пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 435,08 грн; втрати від інфляції у сумі 125,19 грн; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 108.77 грн.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача та позивача пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 23, 25, 26, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», ст.ст. 625 ЦК України, ст. ст. 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до АТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з АТ «СК «Країна»» на користь ОСОБА_1 суму належного страхового відшкодування у розмірі 25 038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з АТ «СК «Країна»» на користь ОСОБА_1 суму належного страхового відшкодування у розмірі 25 038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн. 00 коп., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 435 (чотириста тридцять п`ять) грн. 08 коп., втрати від інфляції у сумі 125 (сто двадцять п`ять) грн. 19 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 108 (сто вісім) 77 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з АТ «СК «Країна»» на користь держави судовий збір у розмірі 571 грн. 47 коп. пропорційно до задоволених вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 268 грн. 93 коп. пропорційно до задоволених вимог.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.С.Кутовий