ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/612/21 Справа № 186/1794/19 Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2019 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-4).

Позов обґрунтовано тим, що 23 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ "АКТАБАНК" був укладений кредитний договір № /Т/972114. 23 березня 2018 року між ПАТ "АКТАБАНК" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір № 2 про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по зазначеному кредитному договору було відступлене на користь позивача. Відповідно до виписки з реєстру боржників від 23 березня 2018 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 60 145 грн., з яких: - 32 754,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 14,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 25 136,00 грн. - заборгованість за комісією; - 2 250,00 гривень - штрафи, пені. Згідно п. 3.4 договору відступлення права вимоги, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги, але незважаючи на це він не виконав свої зобов`язання та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набрав права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення по порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак він свої зобов`язання не виконав. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 23 березня 2018 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Крім того, 28 серпня 2013 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 449366342. 14 липня 2017 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір № 20170714 про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по зазначеному кредитному договору було відступлене на користь позивача. Відповідно до виписки з реєстру боржників від 14 липня 2017 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 684,04 грн., з яких: - 7 501,29 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 3 246,20 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 7 306,81 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; - 5 629,74 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 6.6 договору відступлення права вимоги, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги, але незважаючи на це він не виконав свої зобов`язання та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набрав права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення по порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак він свої зобов`язання не виконав. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 14 липня 2017 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за кредитним договором №/Т/972114 від 23 серпня 2013 року в розмірі 60 145,00 грн., за кредитним договором № 449366342 від 28 серпня 2013 року в розмірі 23 684,04 грн. та судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року залучено Публічне акціонерне товариство АКТАБАНК до участі у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 135).

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", заборгованість за кредитним договором № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року в розмірі 60 145,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 32 745,00 грн., суми заборгованості за відсотками 14,00 грн., суми заборгованості комісією 25 136,00 грн., штрафів, пені 2 250,00 грн. та за кредитним договором № 449366342 від 28 серпня 2013 року в розмірі 23 684,04 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 7 501,29 грн., суми заборгованості за відсотками 3 246,20 грн., суми заборгованості за платою за управління кредитом 7 306,81 грн. та суми заборгованості за пенею 5 629,74 грн., а всього стягнуто: 83 829,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 160-166).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також на те, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду /а.с. 179-188/.

ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" скористалось своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Щодо кредитного договору № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року.

Судом встановлено, що 23.08.2013 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» був укладений кредитний договір №/Т/972114, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит строком на 36 місяців в сумі 39 000,00 грн. з процентною ставкою 0,01% річних, щомісячною комісією за супроводження кредиту 3,25 % від суми кредиту, що становить 267,50 грн., зі сплатою в день підписання договору комісії за надання кредитних коштів в розмірі 2,25% від загальної суми кредиту, в сумі 877,50 грн., з погашенням кредиту рівними частинами по 2 351,01 грн. кожного місяця, з кінцевим терміном повернення кредиту до 22.08.2016 року включно (а.с. 6-7).

Згідно з Додатком № 1 до договору № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року встановлений графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, з особистим підписом відповідача (а.с. 7 зв.).

Також, відповідачем перед подачею заявки на отримання кредиту було особисто підписано згоду на збір, зберігання, використання та поширення інформації; повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним продуктом «Швидкий кредит» та після укладення кредитного договору було підписано заяву про видачу готівки в сумі 39 000,00 грн. (а.с. 9, 10, 14).

23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ПАТ «Актабанк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до договору (а.с. 22-23).

Згідно п. 2.2. договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку № 1 до договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказаний у додатку № 1 до договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Відповідно витягу з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року в сумі 60 145,00 грн., з яких: 32 745,00 грн. заборгованість за основним боргом; 14,00 грн. заборгованість за процентами; 25 136,00 грн. заборгованість за комісією; 2 250,00 грн. штрафи, пеня (а.с. 23).

На виконання п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних, разом із вимогою про погашення загальної суми боргу (а.с. 20).

Відповідно до абз. 2 п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, банк здійснив повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «Актабанк» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26.03.2018 за посиланням http://www.aktabank.com/).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та законності.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується не в повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

23.08.2013 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» був укладений кредитний договір № /Т/972114, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит строком на 36 місяців в сумі 39 000,00 грн. з процентною ставкою 0,01% річних.

23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ПАТ «Актабанк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальників.

Умови кредитного договору, щодо повернення кредитних коштів, відповідачем виконані не були, і на момент відступлення права вимоги за кредитним договором за відповідачем рахувалась заборгованість у розмірі 60 145,00 грн., з яких: 32 745,00 грн. заборгованість за основним боргом; 14,00 грн. заборгованість за процентами; 25 136,00 грн. заборгованість за комісією; 2 250,00 грн. штрафи, пеня.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за основним боргом та процентами, оскільки умови договору відповідачем були порушені, сума заборгованості у визначені договором строки не сплачена.

Що стосується обґрунтованості вимог позивача, щодо стягнення заборгованості за комісією, то слід зазначити наступне.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України "Про захист прав споживачів".

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) неповинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під часу кладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року справа № 6-1746цс16, та в постанові Верховного Суду від 4 червня 2018 року справа № 758/8481/15-ц.

Позивач не довів належними та допустимими доказами позовну вимогу про стягнення комісії, оскільки ні позовна заява, ні умови кредитного договору, ні наданий розрахунок заборгованості не містять положень, які б вказували на підстави нарахування комісії та механізм її обрахування.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, доходить висновку, що позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу. Таким чином, позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.

Що стосується вимог, щодо стягнення суми штрафів та пені у розмірі 2 250,00 грн., то колегія суддів зазначає, що вказані вимоги недоведені позивачем належними та допустимими доказами, оскільки вказана сума штрафних санкцій визначена загальною сумою, як в позові та і в розрахунку заборгованості, що перешкоджає окремо перевірити правильність нарахування кожної складової.

У грудні 2019 року відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності в тому числі і щодо кредитного договору № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року (а.с. 74-76).

Посилання відповідача у відзиві на позов (а.с. 62-71), заяві про застосування строків позовної давності (а.с. 74-76) та в апеляційній скарзі (а.с. 179-188) на те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року поза межами строку позовної давності, є безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до пункту 5.3. кредитного договору № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за вказаним договором встановлюється сторонами у 10 років, а з позовною заявою ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду у листопаді 2019 року, таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №/Т/972114 від 23 серпня 2013 року в межах процесуального строку на звернення до суду з позовною заявою.

Щодо кредитного договору № 449366342 від 28 серпня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 449366342 від 28 серпня 2013 року у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та законності.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується в повній мірі, виходячи з наступного.

У грудні 2019 року відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності в тому числі і щодо кредитного договору № 449366342 від 28 серпня 2013 року (а.с. 74-76).

Положеннями ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 449366342 від 28 серпня 2013 року, колегія суддів виходить з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як виконання умов кредитного договору передбачено шляхом сплати щомісячних платежів, останній з яких було зроблено відповідачем 10 листопада 2014 року, а із позовом позивач звернувся аж в листопаді 2019 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що початок строку потрібно відраховувати з моменту відступлення права вимоги, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не засновані на положеннях ст. ст. 256, 261 ЦК України, суперечать умовам кредитного договору щодо строку повернення кредиту, умовам договору відступлення права вимоги № 20170714 від 14.07.2017р., за яким кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. (а.с. 36). Тобто, права нового кредитора обмежені умовами основного договору - кредитного договору № 449366342 від 28 серпня 2013 року.

Заперечення позивача у відзиві на апеляційну скаргу про збільшення строку позовної давності обумовленою сторонами у п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК» ЦФР», розміщених на офіційному веб-сайті, колегія суддів не бере до уваги враховуючи наступне.

При вирішенні даного питання, колегія суддів вважає необхідним застосувати правовий висновок Великої Палати ВС викладений у справі № 342/180/17-ц, провадження 61-28274св18 від 27.02.2019, про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, Умов, яким установлено позовну давність більшою тривалістю ніж передбачено законом, оскільки такі Умови не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. (Постанова Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15)).

Отже, досліджуючи кредитний договір № 449366342 від 28 серпня 2013 року та надані позивачем Загальні умови ТОВ «ФК» ЦФР» з надання фізичним особам кредитів, які не підписані відповідачем (а.с. 89-91), позивачем не доведено обізнаність відповідача про умови саме в цій редакції та досягнуту домовленість між сторонами про збільшення позовної давності.

Отже, через відсутність належних та допустимих письмових доказів досягнення між сторонами домовленості про збільшення строку позовної давності, колегія суддів приходить до переконання, що до вимог позивача підлягає застосуванню строк загальної позовної давності.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.

Отже, з урахуванням заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності до вимог про стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором № 449366342 від 28 серпня 2013 року, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено без урахування зазначених вище обставин, тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, встановивши, що суд першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального та невірного застосування норм матеріального права, прийшов до невірних висновків щодо задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру судового збору стягнутого з відповідача на користь позивача за розгляд справи в суді першої інстанції пропорційно задоволеним вимогам з 1 921 грн. до 750,73 грн. та стягнення з позивача на користь відповідача судового збору пропорційно задоволеній частині апеляційної скарги у розмірі 1 126,09 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року, а саме: заборгованості за основним боргом у розмірі 32 745 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 14,00 грн. - залишити без змін.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № /Т/972114 від 23 серпня 2013 року, а саме: заборгованості за комісією у розмірі 25 136 грн., штрафи, пені у розмірі 2 250 грн. та в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 449366342 від 28 серпня 2013 року, а саме: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 7 501,29 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 3 246,20 грн., суми заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 7 306,81 грн., суми заборгованості за пенею у розмірі 5 629,74 грн. - скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог в цій частині.

Судовий збір стягнутий з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року - змінити шляхом його зменшення з 1 921 грн. до 750,73 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 1 126,09 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О.Макаров